ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6843/23 Справа № 932/724/22 	  	   Головуючий у першій інстанції: - Куцевол  В. В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                         Красвітної Т.П., 
суддів:                                 Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення сплачених коштів, – 

ВСТАНОВИЛА: 

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона 25.09.2021 року в магазині “Стильно та Легко” за адресою по АДРЕСА_1 (торгівельний центр ЦУМ, 2-й поверх) придбала жіночі кросівки LB артикул L163-5, розмір 39, вартістю 339,00 грн., для своєї матері. За товар було розраховано з використанням банківської картки VISA через POS термінал магазину. Придбані кросівки не підійшли розміром для її матері. 27.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до продавця магазину з метою зміни цього товару на такий самий з іншим розміром та надала кросівки з упаковкою та документами на товар, а саме чек на списання коштів через POS термінал та товарний чек. Оскільки аналогічного товару за такою ціною іншого розміру в магазині не було, позивач повідомила продавця про розірвання договору купівлі-продажу та просила повернути грошові кошти, повернула продавцю кросівки разом з товарним чеком на товар та написала заяву про повернення коштів на ім`я ФОП ОСОБА_2 . Листом від 10.10.2021 року ФОП ОСОБА_2 було повідомлено позивачку про відмову у поверненні сплачених коштів, адже позивачка до заяви не надала товарний чек на товар. Позивачем кошти за кросівки були сплачені відповідачу ФОП ОСОБА_2 на банківський рахунок відповідача ФОП ОСОБА_3 , кросівки повернуті в магазин з товарним чеком, а грошові кошти не повернуті. Тому позивачка просить стягнути на свою користь з відповідачів 339,00 грн. за товар. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 339,00 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. Від третьої особи ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення від 20.07.2023 року. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що на підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 представлено копію чека від 25.09.2021 №3008 щодо перерахування ФОП ОСОБА_3 магазин “Стильно та ОСОБА_5 ” АДРЕСА_1 суми коштів у розмірі 339,00 грн (а.с. 12). 
27 вересня 2021 року позивач звернулася до продавця магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” з письмовою заявою до ФОП ОСОБА_2 , у якій зазначила, що 25.09.2021 року нею була придбана пара взуття моделі LB артикул L163-5, розмір 39, ціна - 339,0 грн., а також просила повернути кошти/обміняти на іншу пару, у зв`язку з тим, що не підійшов розмір (а.с. 13).
Листом ФОП ОСОБА_2 від 10.10.2021 року було повідомлено позивачку ОСОБА_1 про відмову у поверненні сплачених коштів, оскільки позивач до заяви не надав розрахунковий документ - товарний чек на товар (а.с. 14). 
Частиною третьою статті 42 Конституції України закріплено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. 
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша статті 662 ЦК України).
Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.
Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина друга статті 693 ЦК України).
Відповідно до частин першої і третьої статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» (тут і надалі в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. 
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 
У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). 
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. 
Згідно абзацу першого частини першої ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. 
Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем (абзац 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів»). 
За положеннями абзацу третього частини першої статті 9 вказаного вище Закон, обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром, або відтворений на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надісланий електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.
Згідно частини другої статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.
При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (ч. 3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів»). 
В абзацах 2, 3 частини 11 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вказано, що під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Розрахунковий документ має бути виданий або створений в електронній формі не пізніше моменту передачі товару (послуги). 
В пункті 22 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торгівельного обслуговування на ринках споживчих товарів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №833 від 15 червня 2006 року зазначено, що розрахунки за продані товари та надані послуги можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з товаром споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт купівлі товару та/або надання послуги. 
Таке ж положення міститься у пункті 17 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, що затверджені Наказом Міністерства економіки України №104 від 19.04.2007 року.
У статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» дане визначення терміну “розрахунковий документ”, відповідно до якого — це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. 
За змістом пункту 1 Розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього. 
У пункті 2 Розділу ІІ Положення від 21.01.2016 №13, фіскальний чек має містити, зокрема, такі обов`язкові реквізити: найменування суб`єкта господарювання (рядок 1); назва господарської одиниці - найменування, яке зазначене в документі на право власності або користування господарською одиницею і відповідає довіднику «Типи об`єктів оподаткування» та повідомлене ДПС формою 20-ОПП (рядок 2); адреса господарської одиниці - адреса, яка зазначена в документі на право власності чи користування господарською одиницею (назва населеного пункту, назва вулиці, номер будинку/офісу/квартири) та повідомлена ДПС формою 20-ОПП (рядок 3); якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру,- кількість, вартість одиниці виміру придбаного товару (отриманої послуги) (рядок 6); назва товару (послуги), вартість, літерне позначення ставки ПДВ (рядок 10); вид операції (рядок 14); позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо), суму коштів за цією формою оплати та валюту операції (рядок 19); загальна вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово «СУМА» або «УСЬОГО» (рядок 20); до сплати (рядок 24); фіскальний номер касового чека / фіскальний номер електронного касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина, секунда) проведення розрахункової операції (рядок 25). 
Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу IV Положення від 21.01.2016 №13, розрахункова квитанція - розрахунковий документ, бланк якого виготовлений друкарським способом, а окремі реквізити заповнюються від руки або шляхом проставлення штампа при реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) або при видачі коштів покупцеві у разі повернення товару, рекомпенсації послуги, прийняття цінностей під заставу та в інших випадках. Форма № РК-1 розрахункової квитанції наведена в додатку 3 до цього Положення. Розрахункова квитанція складається з двох частин - корінця та відривної частини.
Розрахункова квитанція складається з двох частин - корінця та відривної частини. Відривна частина розрахункової квитанції повинна містити обов`язкові реквізити, зокрема: напис «РОЗРАХУНКОВА КВИТАНЦІЯ», серію (чотири літери) та номер (шість цифр), нанесені при виготовленні бланка квитанції; найменування СГ; рядки для записування даних про товар (послугу) або про операцію виплати: назва товару (послуги, назва операції виплати), вартість одиниці виміру товару (суми коштів за однією операцією виплати), ставки акцизного податку, ставки ПДВ у відсотках, вартість товару (суми коштів за здійсненими операціями виплати); напис «Сума розрахунку (грн, коп.)» та загальну вартість усіх товарів (послуг), оплачених за однією розрахунковою квитанцією (загальну суму виданих коштів); дату (день, місяць, рік) проведення розрахунків (пункти 2, 3 Розділу IV Положення від 21.01.2016 №13). 
Щодо позовних вимог  ОСОБА_1 про стягнення коштів з ФОП ОСОБА_3 , колегія зазначає наступне. 
Позивачкою на підтвердження позовних вимог до вказаного відповідача представлено лише копію чека від 25.09.2021 №3008 щодо перерахування ФОП ОСОБА_3 магазин “Стильно та ОСОБА_5 ” АДРЕСА_1 суми коштів у розмірі 339,00 грн (а.с. 12). 
Однак, вказаний вище чек не містить інформацію про призначення платежу, зокрема, придбання товару, його виду (моделі, маркування, тощо) та кількості та не доводить факту придбання позивачкою пари взуття - жіночих кросівок. 
Будь-яких інших належних та допустимих доказів укладення з ФОП ОСОБА_3 договору купівлі-продажу суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ФОП ОСОБА_3 339,00 грн, у зв`язку з розірванням договору купівлі-продажу, є недоведеними і задоволенню не підлягають. 
Щодо позовних вимог про стягнення коштів з ФОП ОСОБА_2 , колегія зазначає наступне. 
Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами укладення між нею та ФОП ОСОБА_2 договору купівлі-продажу взуття (жіночих кросівок), вартістю 339,00 грн, з погодженням усіх його істотних умов, а саме дати купівлі товару, його кількості та вартості, оплати грошових коштів готівкою чи перерахування на рахунок вказаного відповідача вартості придбаного товару. 
Зокрема, позивачкою не представлено суду копію виданої ФОП ОСОБА_2  квитанції, товарного чи касового чеку, іншого розрахункового документу із зазначенням дати придбання, виду та кількості придбаного товару, його загальної вартості й оплати покупцем цих коштів. 
Долучена до матеріалів справи копія заяви від 27.09.2021 року до ФОП ОСОБА_2 з проханням повернути кошти/обміняти на іншу пару, в якій зазначена модель взуття LB артикул L163-5, розмір 39, ціна - 339,0 грн. (а.с. 13) не доводить факту оплати позивачкою грошових коштів ФОП ОСОБА_2 . 
У листі ФОП ОСОБА_2 від 10.10.2021 року останній не зазначає про визнання ним умов договору купівлі-продажу від 25.09.2021 року та отримання грошових коштів у сумі 339,0 грн. від позивачки в якості оплати за пару придбаного взуття (а.с. 14). 
Також у справі відсутні докази наявності між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 договірних відносин, зокрема, обов`язку ФОП ОСОБА_3 щодо перерахування коштів ФОП ОСОБА_2 , у зв`язку з діяльністю магазину “Стильно та Легко” по АДРЕСА_1 , тощо. 
Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення сплачених коштів, у зв`язку з недоведеністю. 
Представлені суду докази повернення оплати вартості іншого товару (кригоходів) в жовтні 2021 року, який був придбаний третьою особою у справі (чоловіком позивачки), не доводять фактичних обставин у даній справі. 
Посилання апелянтки на повернення в магазин оригіналу товарного чеку є недоведеним та заперечується відповідачем ФОП ОСОБА_2 , згідно змісту його листа від 10.10.2021 року (а.с. 14). 
У заяві ОСОБА_1 від 27.09.2021 на ім`я ФОП ОСОБА_2 , що подана продавцю магазину ОСОБА_6 , не зазначено про долучення в додатках до цієї заяви товарного чека (а.с. 13). Відповідної письмової розписки продавця магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” по АДРЕСА_1 про отримання нею від позивачки товарного чеку про придбання пари взуття - позивачкою не представлено. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2023 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 29 грудня 2023 року. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова