ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 740/5369/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 січня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача Кузьменка В.В.,
                                     суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до Ніжинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про:
- визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 10 серпня 2023 року серії ГБВ № 124317, прийняту поліцейським ВРПП Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Скибою Д. В., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати спірне рішення суду та задовольнити позовні вимоги.
Доводи апелянта аналогічні викладеним у позовній заяві та обґрунтовані зокрема тим, що притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним. Вказано, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, а вчинення такого не підтверджено жодними доказами. Крім того, зауважено, що при складенні постанови по справі про адміністративне правопорушення не враховано хворобу позивача, вік та встановлення другої групи інвалідності. Враховуючи наведене, оскільки розгляд справи був проведений без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, а належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення правопорушення - відсутні, то спірна постанова підлягає скасуванню.
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою по справі про адміністративне правопорушення від 10 серпня 2023 року серії ГБВ № 124317, прийнятою поліцейським ВРПП Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Скибою Д. В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а саме за те, що 10.08.2023 о 08-31 год. у м. Ніжині по вул. Маріупольській, 33-Б, ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, зателефонувавши на лінію 102, повідомив, що сусіди заважають та ображають його, хоча такого насправді не було.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на питання поліцейського щодо з`ясування причин виклику, позивач не надав чітких відповідей, не повідомив конкретних обставин і фактів, які зумовили виклик поліції, що правомірно розцінене поліцейським, як завідомо неправдивий виклик поліції. Враховано, що за повідомленням позивача працівниками поліції здійснено перевірку, надано оцінку обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до спец. лінії « 102», та встановлено обставини, які вказують на здійснення виклику з неправдивим повідомленням, за що встановлена адміністративна відповідальність за ст. 183 КУпАП.
Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачене статтею 183 КУпАП.
Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оскаржуваною в межах спірних правовідносин постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції.
Так, з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 124317 від 10.08.2023, диску із відеозаписом події та матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно здійснював виклик поліції, при спілкуванні з поліцейськими надавав незрозумілі пояснення та припущення.
Крім того, поліцейськими при спілкуванні з сусідами було встановлено, що факту сварки між позивачем та сусідами не було.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що вказані звернення позивача до поліції  зі скаргами на сусідів були неодноразовими.
На переконання колегії суддів, вказане правопорушення зафіксовано належно, адже з оскаржуваної постанови вбачається, що вона містить усі обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження з постанови, та інші обов`язкові відомості, 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.
Колегія суддів погоджується з тим, що відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушень, а вимоги до змісту постанови дотримано.
Позивач ані в суді першої інстанції, ані під час апеляційного розгляду справи не заперечував факту здійснення вищезгаданого виклику поліції, не довівши наявності будь-яких обґрунтованих підстав для такого виклику.
В апеляційній скарзі зазначено, що при складенні постанови по справі про адміністративне правопорушення не враховано хворобу позивача, вік та встановлення другої групи інвалідності. Водночас, зазначені відомості жодним чином не впливають на встановлений факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 183 КУпАП та не свідчать про наявність підстав для звільнення від адміністративної відповідальності.
Колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача, що при розгляді справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення поліцейський перебував при виконанні службових обов`язків, керувався нормами чинного законодавства та діяв у межах наданих повноважень.
Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1  є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Інші доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за наслідками розгляду даної справи.
Керуючись ст.ст. 139, 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                              В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                 Я. М. Василенко

                                                                                          О. М. Ганечко