КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ 33/824/2578/2023                                                                                  Постанова винесена суддею Токманом Ю.Ф.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
11 вересня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Харченка С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року стосовно
                                                                                    
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня               2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі                 536 грн. 80 коп. 
 
Згідно з постановою суду, 13 січня 2023 року о 21 год. 30 хв. на                           вул. Маршала Конєва, 10/1 у м. Києві  ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху. 
Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1   наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі захисник Харченко С.В.,вважаючи постанову суду незаконною  та необгрунтованою, просить її скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за  ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як виду покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Зокрема, вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР. Матеріали справи не містять постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.
Відсутність доказів порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху свідчить про незаконність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки без очевидних на те підстав працівники поліції не мали права для його зупинки. Зазначене узгоджується з практикою Верховного Суду у рішенні від 15 березня 2019 року у справі 686/11314/17.
Матеріали справи не містять пояснень свідків та/або відео, що підтверджують факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 . Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що                     ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції саме за порушення ПДР.
Крім того, Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України                        № 1026 від 18 грудня 2018 року, містить перелік пристроїв, за допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надано права поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.
Відповідно до п. 3.3 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», передбачено, що запис на нагрудну камеру поліцейського здійснюється з моменту зупинки безперервно до закінчення спілкування. Всупереч вимог закону, відео, додане до матеріалів справи, є неповним та не розкриває суті правопорушення      ОСОБА_1 . 
Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, а необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування особою транспортним засобом і встановлення вказаного факту є обов`язковим при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Між тим, направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними і не узгоджуються із стандартами доказування поза розумним сумнівом, який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Також зміст протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає змісту ст. 256 КУпАП, оскільки працівники поліції під час його складання не роз`яснили ОСОБА_1 права і обов`язки, а також правові наслідки складання даного протоколу, суть обвинувачення. Порушення цієї вимоги має наслідком повернення протоколу уповноваженому органу для усунення недоліків. 
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено нерозбірливо, хоча, відповідно до наказу МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року, заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного або синього кольору. Запис здійснюється розбірливим почерком, а прізвище, ім`я по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами. Не допускається закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено. 
Виходячи з викладеного, протокол відносно ОСОБА_1 є безпідставним та незаконним, що унеможливлює прийняття у справі законного і обґрунтованого судового рішення.   
Крім того, згідно вимог п. 4 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, наявність свідків є обов`язковою, а до протоколу долучаються їх письмові пояснення. Проте, працівниками поліції не було залучено свідків правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд. 
Також вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, окрім формальної розписки. Таким чином, дії працівників поліції не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі, оскільки працівники поліції, склавши відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог ст. ст. 265-2, 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем. 
Таким чином, недотримання вищевказаних норм законодавства та вимог відповідних Інструкцій дає підстави для висновку про недопустимість доказів на підтвердження обставин події та доведеності вини особи у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення, тому дана справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.  
 
          Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Харченка С.В. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
 
          Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
         Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
 
         Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно                      ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.
 
         Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в:
 
         - протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 367228  від 13 січня 2023 року, відповідно до якого, 13 січня 2023 року о 21 год. 30 хв. по вул. Маршала Конєва, 10/1 у м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння,  огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці за допомогою приладу "Драгер", результат тесту                 1,68 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху;
         - результатах тесту приладу «Драгер» щодо огляду проведеного на місці зупинки, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено позитивну пробу на стан алкогольного сп`яніння з кількісним показником 1,68 ‰; 
         - акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому міститься підпис ОСОБА_1 про згоду з результатами огляду;
         - поясненнях свідка ОСОБА_2 про те, що 13 січня 2023 року о                     21 год. 30 хв. він зі своєю дружиною та дитиною йшов додому поблизу магазину "Новус", що по вул. Маршала Конєва, 10/ 1 в м. Києві, побачив, як автомобіль  «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , в`їхав на полусферу та завис на ній. Підійшовши до автомобіля, виявив, що водій автомобіля знаходиться з ознаками алкогольного сп`яніння. В подальшому попросив перехожого викликати поліцію. Залишився з водієм чекати поліцію та тримав його до їх приїзду, бо водій до приїзду поліції намагався залишити місце пригоди.   
         - розписці ОСОБА_3 від 13 січня 2023 року про отримання транспортного засобу на зберігання і зобов`язання не допускати ОСОБА_1 до керування;
         - відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано, як працівники поліції підходять до ОСОБА_1 та кажуть, що свідок повідомив, що водій хотів виїжджати, але наїхав на полусферу, просять у ОСОБА_1 надати документи. В ході розмови працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погоджується, проходить огляд за допомогою приладу «Драгер», результат тесту 1,68 проміле. При цьому ОСОБА_1 і сам не заперечував, що вживав алкогольні напої, але вказував, що не керував автомобілем, а ним керував його товариш, який знаходить вдома.
        Проте, вказаним відеозаписом спростовуються, як такі твердження ОСОБА_1 , так і доводи захисника з приводу того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. Так, на відеозаписі зафіксований присутній на місці події свідок, який під час розмови з поліцейським підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, пояснивши, що ОСОБА_1 , виїжджаючи на автомобілі «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , наскочив на полусферу. На те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом вказує і навколишня обстановка, положення автомобіля.  Крім того, на місці події, окрім поліцейських, свідка, ОСОБА_1 та його дружини, не встановлено інших осіб. При цьому, після того як було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, останній просив у поліцейських не забирати автомобіль, а повідомив, що автомобіль забере дружина.
        Відомості, які зафіксовані на відеозаписі, повністю збігаються з поясненнями свідка ОСОБА_2 , у зв`язку з чим суд розцінює доводи захисника про те, що свідок обмовив ОСОБА_1 , оскільки між ними виникла сварка, як позицію захисту з метою уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене. 
 
        Таким чином, сукупність наведених доказів вказує, що саме ОСОБА_1 13 січня 2023 року о 21 год. 30 хв. по вул. Маршала Конєва, 10/1 у м. Києві  керував автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.
         Зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою та є достатніми для взаємозв`язку і прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
          Всупереч тверджень апелянта протокол про адміністративне правопорушення складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписаний відповідною посадовою особою та безпосередньо самим ОСОБА_1 , а його зміст є зрозумілим. Також вказаний протокол містить відповідну відмітку про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
 
         Ті обставини, що до складання протоколу про адміністративне правопорушення не залучено свідків, не є порушенням норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
          Зважаючи на те, що під час проведення огляду ОСОБА_1 були застосовані технічні засоби фіксації, то свідки, у відповідності до ст. 266 КУпАП, не залучаються. 
        Таким чином, підстави для визнання вказаного протоколу неналежним чи недопустимим доказом, або для повернення його на доопрацювання, як вказує на те захисник, відсутні. 
 
        Також суд вважає безпідставними і доводами апелянта щодо недопустимості як доказу відеозапису. Так, вказаний відеозапис починається з моменту прибуття працівників поліції на місце пригоди, на ньому зафіксовано процедуру проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння та складання протоколу. При цьому відеофіксація здійснювалася на нагрудну камеру поліцейського, а його зміст є достатнім для підтвердження, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, обставин.
 
            Спростовуються наданими суду матеріалами і доводи захисника щодо безпідставності зупинки ОСОБА_1 , зокрема з відеозапису нагрудної камери та пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 , виїжджаючи на автомобілі, наїхав на полусферу, тобто створив аварійну ситуацію, а не складання за цими обставинами протоколу не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
 
        Також, всупереч доводів захисника Харченка С.В., наявна в матеріалах справи розписка ОСОБА_3 про отримання транспортного засобу на зберігання є доказом відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Крім того, на відеозаписі з нагрудної камери зафіксовано, як                  ОСОБА_1 після результату тесту «Драгер», який показав 1,68 проміле, просить працівників поліції не забирати у нього автомобіль, повідомляючи, що його забере дружина. 
          При цьому сам по собі факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує наявності у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
          Таким чином, з вище наведеного слідує, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння і складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відбулися у відповідності до вимог чинного законодавства.
         Будь яких порушень з боку працівників поліції при вчиненні вказаних дій матеріали справи не містять.
          
         Отже, сукупність зібраних і направлених до суду першої інстанції доказів поза розумним сумнівом свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому висновок судді про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.
          
         При цьому, суд дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП. 
 
         За таких обставин, постанова судді Голосіївського районного суду                         м. Києва від 20 квітня 2023 року є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга захисника                     Харченка С.В. задоволенню не підлягає.
 
           На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
 
п о с т а н о в и л а:
 
         апеляційну скаргу захисника Харченка С.В. залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 квітня                      2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим                       у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу                    в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.
 
           Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

                 Суддя
 Київського апеляційного суду                                                            Горб І.М.