УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/6805/22 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н.М. 
Категорія 36 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Талько О.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 296/6805/22 за позовом Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Анциборенко Н.М. у м. Житомирі
в с т а н о в и в:
У жовтні 2022 року КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення в сумі 64 169, 36 грн та витрати на оплату судового збору в сумі 2 481, 00 грн.
В обґрунтування позову вказано, що квартира, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Відповідач, будучи споживачем послуг з централізованого теплопостачання для опалення, з 01 серпня 2016 року по 01 жовтня 2022 року не в повному обсязі сплачував кошти за надані послуги, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05 жовтня 2023 року позов КП«Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 26710 грн 39 коп та судові витрати у розмірі 1032 грн 71 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 12.03.2017 по 01.10.2022 та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 47605, 41 грн та судові витрати.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно застосував строки позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості - три роки, оскільки такі строки мають бути продовжені згідно Закону України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID 19)».
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вважає, що судом першої інстанції правильно визначено позовну давність, а стягнення заборгованості за період з 01.08.2016 по 01.10.2019 буде суперечити чинному законодавству.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради підлягає до задоволення з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до довідки КП «Житомиртеплокомуненерго» від 11.10.2022  ОСОБА_1  є власником квартири, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1  (а.с. 3). 
Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 28.04.2016 року(а.с.54-55). 
Розрахунком та випискою з особового рахунку, наданих позивачем, підтверджується, що з серпня 2016 року позивачем нараховується відповідачеві плата за послуги з централізованого опалення та заборгованість станом на 01.10.2022 року складає 64 169, 36 грн (а.с.5-7).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції вважав доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 64169, 36 грн, яка виникла в період з 01.08.2016 по 01.10.2022. З позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 12.10.2022, тобто поза межами строку позовної давності. Разом з цим у межах розгляду справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.08.2016 по 01.10.2019, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. Натомість позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2019 року по 01.10.2022 у розмірі 26710, 39 грн заявлені в межах строку позовної давності, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.
Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» в місті Житомирі здійснює послуги по теплопостачанню.
Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24 червня 2004 року та №2189-VIII від 9 листопада 2017 року), Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№1875-IV від 24 червня 2004 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 18,20,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та  типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630,  споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настав за розрахунковим.
Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не в повній мірі здійснює оплату наданих йому послуг з централізованого опалення, існує заборгованість по оплаті вартості наданих позивачем та отриманих відповідачем послуг. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачу послуги з централізованого опалення не надавались або надавались неналежної якості або в кількості менший, ніж позивачем нараховані, стороною відповідача, у передбаченому ст.ст. 12,81 ЦПК України порядку, суду не надано. 
Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Встановивши, що відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовився від послуг, які надавало КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що в нього виник обов`язок сплатити ці послуги.
За результатами розгляду справи місцевий суд обгрунтовано вважав доведеним позивачем факт невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з теплопостачання у період з 01.08.2016 по 01.10.2022 у розмірі 64 169, 36 грн.
До суду першої інстанції представником відповідача подано заяву про застосування позовної давність до заявлених вимог.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з урахуванням заяви відповідача, розглянув питання про застосування позовної давності, проте помилився при її обчисленні.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).
Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з ч.2 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"(зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України установлено карантин з 12.03.2020, дію якого неодноразово продовжено.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №1423 дію карантину продовжено до 30.04.2023 року, а постановою Кабінету Міністрів України  від 25.04.2023 року №383 - до 30.06.2023 року.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільний кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». 
Враховуючи, що КП «Житомиртеплокомуненерго» звернулось з вказаним позовом 12.10.2022, тобто під час дії карантину, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в межах позовної давності позивач має право на стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг, обов`язок сплати якої настав з 12 березня 2017 року.
Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 12.03.2017 по 01.10.2022, в силу пунктів 12,19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (12.10.2022) не спливла.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2019 року по 01.10.2022 у розмірі 26710, 39 грн як такі, що заявлені в межах строку позовної давності.
Разом з тим суд першої інстанції не звернув увагу на приписи ст. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» до ЦК України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому заборгованість за період з 12.03.2017 по 01.10.2019 також підлягала стягненню з відповідача. Заборгованість за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії за цей період  становить 20 895,02 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Отже, загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради за період з 12.03.2017 по 01.10.2022 складає 47 605,41грн.
З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а сума стягнутої з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 26710 грн 39 коп підлягає збільшенню до 47 605,41грн. В решті рішення суду залишається без змін.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки збільшено суму стягнутої заборгованості, то підлягає збільшенню стягнута сума судового збору з відповідача на користь позивача за розгляд справи судом першої інстанції з 1032 грн 71 коп. до 1835,94грн.
За подання апеляційної скарги КП "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради сплатило судовий збір в сумі 3721,50 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 2,3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради задовольнити.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05 жовтня 2023 року змінити, збільшити суму стягнутої заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з 26710, 39 грн до 47 605,41грн. за період з 12.03.2017 по 01.10.2022.
Збільншити розмір стягнутого судом першої інстанції судового збору з 1032 грн 71 коп. до 1835,94грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (вул.Київська 48, м.Житомир, ЄДРПОУ - 35343771) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3721,50грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді: