15.01.24
22-ц/812/103/24

Єдиний унікальний номер судової справи 475/6339/23 
Провадження № 22-ц/812/103/24 Суддя-доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.

Постанова
іменем України

15 січня 2024 року                           м. Миколаїв         Справа №475/6339/23
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого - Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Горенко Ю.В.,
без участі сторін належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2023 року, постановлену під головуванням судді Ротар М.М. в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. 
На обґрунтування позову посилалась на те, що 26 квітня 2022 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала у власність відповідача грошові кошти в сумі 10850 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути суму позики за першою вимогою позикодавця.
Відповідач свої зобов`язання виконав частково, а саме повернув грошові кошти в сумі 3900 доларів США. Залишок коштів у сумі 6950 доларів США не повернув, в зв`язку з чим позивач просила стягнути з відповідача суму боргу 252 007 гривень.
Разом з позовом, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно, та заборони його відчуження та вчинення, заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно України (державним реєстраторам) вчиняти дії щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 , а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельних ділянок за цією ж адресою площею 0, 0467 га (кадастровий номер 4810200000:05:009:0019) та площею 0,1 га (кадастровий номер 4810200000:05:009:0020).
Обґрунтовуючи свою заяву, позивач вказувала, що відповідач, за яким зареєстровано житловий будинок та земельні ділянки, може їх відчужити, що ускладнить у майбутньому виконання судового рішення у разі задоволення позову. За повідомленням відповідача та згідно з відомостями Єдиного реєстру боржників відповідач має також зобов`язання перед іншими особами, але також їх не виконує. Позивач вказувала, що є підстави побоюватися, що маючи заборгованість перед надавачами комунальних послуг та перед нею, відповідач буде вчиняти дії з відчуження належного йому майна, адже він не має можливості сплатити борг за договором позики.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2023 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвала мотивована тим, що позивачкою не доведено необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено у заяві (арешт належних відповідачу житлового будинку, загальною площею 53,4 кв.м., а також земельних ділянок площею 0,0467 га та площею 0,1 га. наданих для його обслуговування). Посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Вуїв О.В., подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та ухвалити постанову про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.
Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначала, що в матеріалах справи містяться належні та допустимі докази наявності спору між сторонами, реальної загрози невиконання рішення, оскільки маючи боргові зобов`язання, в тому числі зі сплати комунальних послуг, відповідач не виконує їх. Крім того, суд першої інстанції не навів обґрунтування щодо неможливості вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони реєстраційних дії щодо будинку та земельних ділянок.
Відповідач ОСОБА_2 в заяві, яка надійшла на адресу апеляційного суду 18 грудня 2023 року, повідомив, що не заперечує проти задоволення апеляційної скарги. Вказував, що між ним та позивачкою укладено мирову угоду 13 грудня 2023 року, за умовами якої вони домовилися, що строк повернення боргу становить до 01 листопада 2024 року. При цьому він зобов`язувався не вчиняти дій щодо відчуження належних йому житлового будинку та земельних ділянок до повного повернення боргу, тоді як заборона їх відчуження гарантуватиме виконання ним обов`язку з повернення боргу. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).
Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.
У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що зважаючи на обставини справи, позовні вимоги та надані докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.
Позивачем на час розгляду заяви про забезпечення позову не було надано суду доказів, що невжиття заходів забезпечення поданого нею позову про стягнення боргу за договором позики може призвести до неможливості у майбутньому ефективно захистити її порушені права, а також факту намагання відповідача реалізувати спірне майно.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у даному випадку відсутній зв`язок між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову.
За такого, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам цивільно-процесуального законодавства.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Щодо клопотання про повернення судового збору.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України « Про судовий збір».
Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та ІІ групи, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. 
Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями, встановлено вичерпний перелік підстав для повернення суми сплаченого судового збору.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.
Ураховуючи викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи та звільнена від сплати судового збору, клопотання про повернення судового збору підлягає задоволенню, а сплачений ОСОБА_1 за платіжною інструкцією № 0.0.3339605834.1 від 04 грудня 2023 року на суму 536 грн 80 коп. - поверненню.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною залишити без задоволення.
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2023 року залишити без змін.
Повернути ОСОБА_1 сплачений на рахунок №UA318999980313111206080014478, отримувач – ГУК/тг м. Миколаїв/22030101, код банку, код отримувача – 37992030 судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп., згідно платіжної інструкції № 0.0.3339605834.1 від 04 грудня 2023 року. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                          Н.В. Самчишина

Судді:                                                  В.В. Коломієць 

                                                 Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 15 січня 2024 року.