УХВАЛА

15 березня 2024 року 
м. Київ

справа № 420/22388/23
адміністративне провадження № К/990/7473/24 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду 
Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі №420/22388/23 за адміністративним позовом громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи - Управління Служби безпеки України в Одеській області, про визнання протиправним і скасування рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну, 
УСТАНОВИВ:
Громадянин Республіки Молдова ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 04 липня 2023 року №310041 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 02 липня 2008 року, виданого громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Одеській області поновити дію посвідки від 16 липня 2015 року серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати відповідача направити до територіальних органів Державної міграційної служби України та в Адміністрацію державної прикордонної служби інформацію про протиправність і скасування рішення від 04 липня 2023 року № 310041 про скасування дозволу на імміграцію та поновлення дії посвідки на постійне проживання від 16 липня 2015 року серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_2 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року, позов задоволено. 
27 лютого 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі №420/22388/23.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1)   якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржник зазначив, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №420/22388/23 є положення частин другої, третьої статті 328 КАС України, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права. Проте виключних підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, Головне Управління Державної міграційної служби України в Одеській області не указало. 
Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на частини другу, третю статті 328 КАС України, оскільки указаними нормами КАС України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені у касаційному порядку, після їх перегляду в апеляційному порядку та перелік ухвал суду апеляційної інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку.
Водночас предметом оскарження у цій справі є судові рішення, прийняті по суті вимог.
Крім того, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20 червня 2018 року у справі №825/1340/16, скаржник жодним чином не обґрунтував підстави, за яких суди повинні були урахувати такі висновки Суду та не виклав ці аргументи, виходячи із приписів частини четвертої статті 328 КАС України.
Верховний Суд зазначає, що таке формальне посилання на постанову Верховного Суду не може вважатись належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень.
Інші доводи скарги зводяться до часткового опису обставин справи та загальних посилань щодо правомірності оскарженого рішення, з посиланням на іншу оцінку обставин у справі. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
Отже, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень у цій справі, за яких Верховний Суд може відкрити касаційне провадження у цій справі.
Верховний Суд  також звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження касаційний суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.
Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої   статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За викладених обставин касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обґрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.
Керуючись статтями 248, 328, 330, 332, 341, 355, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2023 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі №420/22388/23 - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Суддя	Ж.М. Мельник-Томенко