ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 697/773/23		
Провадження № 22-ц/821/44/24		
категорія: 305010900 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,
учасники справи:        
позивач – Моторне (транспортне) страхове бюро України,
відповідач –  ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми майнового відшкодування, у складі: головуючого судді Євтушенка Б. В., 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року МТСБУ звернулося до суду з даним позовом.
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 07.10.2019 о 08 годині 05 хвилин в м. Канів по вул. Енергетиків, 73 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAEWOO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Богдан 211040» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2019 у справі № 697/2874/19 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. 
Зазначає, що у подальшому постановою Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2020 року постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2019 скасовано, а провадження у справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності. 
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.
03.02.2020 до МТСБУ із повідомленням про ДТП звернувся водій пошкодженого транспортного засобу – автомобіля «Богдан 211040» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 . 
Того ж дня до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди звернувся власник пошкодженого транспортного засобу – автомобіля «Богдан 211040» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 .
На підставі звіту № АО02-111 про оцінку автомобіля «Богдан 211040» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 13.03.2020, довідки № 1 від 18.03.2020, та наказу № 3902 від 02.04.2020 МТСБУ сплатило власнику пошкодженого транспортного засобу – автомобіля «Богдан 211040» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 суму відшкодування завданої шкоди в розмірі 16253,80 грн.
Позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 на користь МТСБУ 18343,80 грн (16253,80 грн розмір відшкодування матеріальної шкоди та 2090 грн витрати, пов`язані із сплатою послу суб`єкта оцінюваної діяльності по складанню звіту про оцінку ктз).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач не довів обставини пред`явленого позову в частині винуватості відповідача в настанні дорожньо-транспортної пригоди 07.10.2019 та її наслідків. Відомості про дорожньо-транспортну пригоду, які наявні в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду та заяві про виплату страхового відшкодування не є достатніми. Відтак, і не довів виникнення у позивача права вимоги до відповідача про майнове відшкодування шкоди в порядку регресу достатніми доказами. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, МТСБУ, вважаючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, просить скасувати рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2023 та прийняти постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення.
Вважає, що закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, за ст. 38 КУпАП, не спростовує факту вини відповідача у скоєнні ДТП, а також з огляду на той факт, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент завдання шкоди застрахована не була, то з відповідача повинно бути стягнуто на користь МТСБУ, суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 18343,80 грн.
На думку скаржника, суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини даної справи, що у відповідності до приписів ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

07.10.2019 о 08 годині 05 хвилин по вул. Енергетиків, 73 в м. Канів, Черкаської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «DAEWOO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Богдан» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що призвела до пошкодження транспортних засобів та завдала матеріальних збитків.
02.12.2019 постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/2874/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу ( а.с. 3-4).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.01.2020 у справі №697/2874/19 постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської від 02.12.2019 відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження у справі було закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 5-8).
На дату ДТП відповідальність власника наземного транспортного засобу «DAEWOO» д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_1 полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована не була (а.с. 39).
03.02.2020 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (позивача у справі) звернулася з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду водій пошкодженого транспортного засобу «Богдан 21040» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 (а.с. 9-11).
03.02.2020 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (позивача у справі) звернулася з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про відшкодування шкоди власник транспортного засобу «Богдан 21040» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 (а.с. 12-16).
Регламентна виплата у розмірі 16253,80 грн була здійснена МТСБУ (позивачем) 07.04.2020 на підставі заяви від 03.02.2020, звіту № А02-111 про оцінку автомобіля Богдан 211040 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , складеного 13.03.2020 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (а.с. 12-35).
Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 1477342 від 07.04.2020 (а.с. 40).
З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ (позивач у справі) понесло витрати, пов`язані зі сплатою послуг суб`єкта оцінювальної діяльності по складанню звіту про оцінку ктз в розмірі 2090 грн, що підтверджується рахунком-фактури № 661 від 17.03.2020 (а.с. 41).
02.04.2020 МТСБУ видано наказ № 3902 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 », яким відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймаючи до уваги довідку № 1 від 18.03.2020 про розмір відшкодування та документи надані по справі, МТСБУ вирішено виплатити ОСОБА_2  16253,80 грн в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 37-38). 
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2021, у справі № 697/993/20, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП задоволено частково. 
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму завданої матеріальної шкоди (шкоду заподіяну майну), що становить 30035 грн; моральну шкоду в розмірі 10000 грн; витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 1046,15 грн, витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 952,50 грн; витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5708,14 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 400,35 грн (а.с. 104-110).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.04.2022, у справі № 697/993/20, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Хорошун О. В. задоволено частково.
Рішення Канівського міськрайонного суду від 23.10.2021 скасовано в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди та судових витрат, а також в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь держави судового збору. Прийнято в цих частинах нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП залишено без задоволення, оскільки належним відповідачем щодо цих позовних вимог є ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», яке не було залучене до розгляду справи.
Рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди змінено та зменшено розмір моральної шкоди з 10000 грн до 3000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витратив сумі16838,44 грн.
Компенсовано ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений нею судовий збір в розмірі 1499,95 грн (а.с. 111-115).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 1 ст. 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені ст. 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, щошкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди. 
Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. 
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Статтею 21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Разом з тим вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно зі ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Положеннями ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно з п. 38.2.1. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.
Як роз`яснено у п. 26, п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач обґрунтовував позов саме п. 38.2.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент ДТП, яка сталася 07.10.2019, застрахована не була.
Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2019 у справі № 697/2874/19, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 17.01.2020 у справі №697/2874/19 постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської від 02.12.2019 відносно ОСОБА_1 скасовано, а провадження у справі було закрито на підставі ст. 38 КУпАП за закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності.
При цьому, в мотивувальній частині постанови Черкаського апеляційного суду від 17.01.2020 у справі № 697/2874/19 зазначено, що суд апеляційної інстанції вбачає неможливість встановлення винуватості ОСОБА_1 на підставі наявних в матеріалах справи документів та показів свідків, а суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, без достатніх та переконливих доказів.
Тобто суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
07.04.2020 МТСБУ (позивачем) здійснена регламентна виплата ОСОБА_3 у розмірі 16253,80 грн на підставі заяви від 03.02.2020, звіту № А02-111 про оцінку автомобіля Богдан 211040 р.н. НОМЕР_3 , складеного 13.03.2020 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 .
На ряду з цим, рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2021, у справі № 697/993/20, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП задоволено частково. 
Рішенням встановлено, що згідно висновку експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи № 476/20-23 від 15.05.2020, складеного Черкаським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз у даній дорожній обстановці для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Богдан 211040 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинна була діяти відповідно до вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Богдан 211040 д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідали вимогам горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України, і з технічної точки зору сприяли розвитку дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України не вбачається. 
Згідно висновку експерта від 28.05.2021 № СЕ-19/124-21/4522-ІТ Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, який надійшов до суду на виконання ухвали Канівського міськрайонного суду від 09.03.2021 про призначення судової автотехнічної експертизи, вбачається, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, та за обставин, зазначених у постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «Богдан 211040» ОСОБА_2 для забезпечення безпеки дорожнього руху повинна була діяти у відповідності вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, а також у відповідності до вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди водій автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 у момент виникнення небезпеки для його руху повинен був зменшити швидкість руху керованого ним автомобіля аж до його зупинки (з технічної точки зору застосувати екстрене гальмування), тобто повинен був діяти в відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням ДТП не вбачається. В діях водія автомобіля «Богдан 21040» ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, та вимог горизонтальної розмітки 1.1, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 22.04.2022, у справі № 697/993/20, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Хорошун О. В. задоволено частково.
Рішення Канівського міськрайонного суду від 23.10.2021 скасовано в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди та судових витрат, а також в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь держави судового збору. Прийнято в цих частинах нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП залишено без задоволення, оскільки належним відповідачем щодо цих позовних вимог є ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», яке не було залучене до розгляду справи.
Рішення суду в частині стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди змінено та зменшено розмір моральної шкоди з 10000 грн до 3000 грн.
Вирішено питання щодо судових витрат.
Постанова сторонами не оскаржувалась та є чинною.
У вказаній постанові апеляційний суд погодився із судом першої інстанції, що є доведеними винні дії відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП та безпосередній причинний зв`язок між діями ОСОБА_2 та завданою позивачу матеріальною та моральною шкодою.
Отже, під час розгляду справи № 697/993/20, було проведено дві експертизи  № 476/20-23 від 15.05.2020 Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та від 28.05.2021 № СЕ-19/124-21/4522-ІТ Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, якими встановлено, що саме в діях водія автомобіля «Богдан 21040» ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам ПДР України та з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому на ОСОБА_2 , як на учасника ДТП ЄО № 4878 від 07 жовтня 2019 року адмінматеріалів складено не було.
Водночас відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновками судової експертизи тощо.
Слід зазначити, що позивач, МТСБУ, не спростував вказаних вище висновків та не довів наявність вини  ОСОБА_1  у вчиненні ДТП, яке мало місце 07.10.2019. 
Вказані обставини врахував суд першої інстанції та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів вважає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.
На підставі ст. 141 ЦПК України понесені скаржником судові витрати мають бути віднесені на його рахунок.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України - залишити без задоволення.
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 16 січня 2024 року

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко