ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 січня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 335/8420/23	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Юрко І.В., суддів:  Білак С.В., Чабаненко С.В.,     
при секретарі судового засідання Рівній В.В. 
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Орловського С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 вересня 2023 року в адміністративній справі №335/8420/23 (головуючий суддя першої інстанції Соболєва І.П.) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, поліцейського Шахно Аліни Володимирівни - інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

             В С Т А Н О В И В :
Позивач 04.09.2023 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з даним позовом,  в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 25.08.2023 року серії ЕАТ № 7601155 з підстав не відповідності дій та постанови інспектора поліції вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач  не порушував правила дорожнього руху, а відтак склад адміністративного правопорушення відсутній, тому постанова про накладення адміністративного стягнення є протиправною та такою, що  належить  скасуванню.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з  рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну  скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних  вимог, з підстав, зазначених в позові. Апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, не надано їм належної оцінки та прийнято незаконне рішення. На думку апелянта, відповідачем належним чином не доведено вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідачі відзиви на апеляційну скаргу не подали, що не перешкоджає розгляду  справи.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги  апеляційної  скарги підтримали, просили їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про час, дату та  місце  розгляду справи повідомлялись належним чином.
Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його  представника, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Згідно тексту постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7601155 від 25.08.2023 року, у цей  день  о 23:53:18 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Almera» державний номер НОМЕР_1 ,  рухався в м.Запоріжжі, вул.Демократична, 58,  з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушив п.п. «в» п.2.9. ПДР та притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП (а.с.9).
Цією ж постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в  розмірі 1190 грн..
Не погодившись із постановою про накладення штрафу, позивач оскаржив таку  постанову до суду.

          Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не  вбачає  підстав  для  задоволення  апеляційної  скарги з огляду  на таке.
Правовідносини, що виникли в даній справі, врегульовані Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, Кодексом України про адміністративні правопорушення. 
Відповідно до п.п. «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Вказана норма зазначає, зокрема про заборону керування транспортним засобом,                   у якого номерний знак неосвітлений у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості.
З матеріалів  справи  вбачається,  що  позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, за те що останній 25.08.2023 року керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком  в темну пору доби.

Згідно із ч.1 ст.121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказана норма не містить посилання на те, що при усуненні вказаних в ній  порушень,  адміністративна  відповідальнісьть  не  наступає.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано диск із відеозаписом, який був зроблений 25.08.2023 року під час зупинки автомобіля позивача та розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Згідно доводів відповідача та змісту вказаного запису, інспектором роти № 1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Шахно А.В виявлено адміністративне правопорушення - керування позивачем транспортним засобом, державний номер НОМЕР_1 з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушено п.п. «в» пункту 2.9  Правил дорожнього руху.
В оскаржуваній постанові зазначено, що запис відеореєстратора персонального мобільного Motorola vb400/4 71855 додано до постанови під час розгляду адміністративної справи, а тому такі докази  апеляційним судом визнаються належними  та  допустимими.

Скаржник як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі зазначає, що він дійсно рухався 25.08.2023 року на автомобілі «Nissan Almera» державний номер НОМЕР_1 по вулиці Демократична в м.Запоріжжя, де був зупинений працівниками поліції. Апелянт вважає, що склад адміністративного правопорушення відсутній, оскільки він рухався на своєму автомобілі з міста Суми до міста Запоріжжя та декілька разів проїздив через блок-пости, проте жодного разу ані військові, ані працівникі поліції на блок-постах зауваження стосовно освітлення номерного знаку не робили. Коли виникла вказана несправність, позивачу невідомо. Крім того, під час зупинки автомобіля відповідачем, ОСОБА_2 – пасажир, який  знаходився в автомобілі разом з позивачем вказану несправність усунув, проте інспектор все одно склав відносно  позивача спірну постанову.
В апеляційній скарзі зазначено, що відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відсутній умисел позивача у вчиненні такого порушення. Перед початком руху та під час руху позивач перевіряв справність транспортного засобу та не виявив будь-яких недоліків. Крім того, ані відповідачем, ані судом першої інстанції, на думку позивача, не доведено сам факт порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Колегія суддів такі доводи до уваги не приймає та акцентує увагу на тому, що зі змісту наданого відповідачем відеозапису вбачається, що освітлення заднього номерного знаку на транспортному засобі Nisan Almera, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 у  вказаний в постанові  день, час  та  місці  не працювало, що  не  заперечувалось  і  позивачем,  а тому останнім  порушено вимоги п.п. «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП.
Крім того з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 просив інспектора швидше  розглянути  справу та  застосувати до нього попередження, що спростовує його доводи  про не доведення відповідачем факту порушення позивачем Правил дорожнього руху. 
В задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , який знаходився в  автомобілі разом з позивачем, судом  апеляційної  інстанції  відмовлено, оскільки доводи,  наведені  в  клопотанні,  не  спростовують фактичних  обставин скоєного правопорушення.
Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
- перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;
- бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Отже, посилання позивача на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення спростовується наведеними вище нормами та наявними в матеріалах  справи доказами. 
Крім того, дослідивши зміст оскаржуваної постанови та наданого відеозапису, колегія суддів дійшла  висновку, що вказана постанова прийнята відповідно до вимог статті 283 КУпАП, зокрема, позивач був ознайомлений з правами  та обов`язками під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та мав змогу заявляти клопотання та робити  заяви. Проте, будь-яких заяв під час фіксування правопорушення позивачем зроблено не  було.
Натомість, з постанови вбачається, що позивачу роз`яснені права, строк оскарження постанови та вручено її копію, про що позивачем зроблено особистий  підпис.

          Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла  висновку про  відсутність  підстав  для  задоволення позовних  вимог.  
          За таких обставин суд першої інстанції правильного висновку про відмову в  задоволенні позову, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 286, 308, 313,315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 вересня 2023 року в адміністративній справі №335/8420/23 залишити без  задоволення.
                              Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2023 року в адміністративній справі №335/8420/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його  проголошення  і  не може бути оскаржена в  касаційному  порядку.

Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко