П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/4063/20	

Перша інстанція: суддя Брагар В. С.,
рішення суду першої інстанції
прийнято 07.12.2023, у м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 1 120 958,70 грн.,-

В С Т А Н О В И В:
22 вересня 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду першої інстанції  з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 1 120 958,70 грн., який виник внаслідок не сплати сум податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб згідно податкового повідомлення-рішення від 29.12.2018 року № 00119901305 (основне зобов`язання - 699 272,09 грн. та штрафні санкції на суму 174 818,02 грн.), з військового збору за податковим повідомленням-рішенням від 29.12.2018 року № 00119891305 (основне зобов`язання - 58 272,67 грн. та штрафні санкції в сумі 14 568,17 грн.), а також нарахованої пені в сумі 174027,75 грн. 
17.12.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції  зі зустрічним позовом та, з урахуванням змін підстав зустрічного позову, просила суд:
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення від 29.12.2018 року № 00119901305, прийняте ГУ ДФС у Миколаївській області;
- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення рішення від 29.12.2018 року №00119891305, прийняте ГУ ДФС у Миколаївській області.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року первісний позов Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 946 930,95 грн. У задоволенні решти вимог первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року, ухвалено у справі №400/4063/20 нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 1 120 958,70 грн. відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 29.12.2018 № 00119901305, № 00119891305 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 29.12.2018 № 00119901305, № 00119891305.
Постановою Верховного Суду від 31.01.2023 року було частково задоволено касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області. Скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі №400/4063/20 та направлено справу №400/4063/20 на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року первісний позов Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави податковий борг в сумі 946 930,95 грн. У задоволенні решти вимог первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 суми нарахованої пені, Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт вказував на правомірність розрахунку та нарахування ОСОБА_1 пені, з огляду на те, що  граничним терміном сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору за 2017 рік є 31.07.2018 року, та саме з цього моменту повинна нараховуватись пеня.
Зважаючи на зазначене апелянт просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити первісний позов в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
З огляду на те, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року в частині задоволених позовних вимог Головного управління ДПС у Миколаївській області та в частині відмови у задоволенні  зустрічного позову ОСОБА_1 не оскаржувала, перегляд рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління ДПС у Миколаївській області, а саме в частині відмови у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Миколаївській області  про стягнення з ОСОБА_1 нарахованої суми пені.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне:
Судом встановлено, що у період з 12.11.2018 року по 14.11.2018 року контролюючим органом була проведена документальна позапланова перевірка ОСОБА_1  з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору від одержання доходу у вигляді анульованої суми кредитної заборгованості за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, результати якої оформила актом від 21.11.2018.
Відповідно до висновків акту, ОСОБА_1 порушила:
- підпункти 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункт 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункт 176.1 статті 176, пункт 179.1 статті 179 Податкового кодексу України - не подала податкову декларацію про майновий стан і доходи за період з 01.01.2017 по 31.12.2017; 
- підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163, підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункт 167.1 статті 167, підпункт 168.2.1 пункту 168.2 статті 168 Податкового кодексу України занизила податок з доходів фізичних осіб за 2017 рік на суму 699 272,09 грн.;
-  пункт 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України занизила військовий збір за 2017 рік на суму 58 727,67 грн. Базою оподаткування в Акті вказана сума 3 884 844,96 грн.
На підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Миколаївській області були прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.12.2018 року:
- № 00119901305, яким ОСОБА_1 було визначено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2017 рік в сумі  699 272,09 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 174 818,02 грн., а податковим повідомленням-рішенням від 29.12.2018 року;
- № 00119891305, яким ОСОБА_1 було визначено податкове зобов`язання з військового збору за 2017 рік в сумі 58 272,67 грн. та застосовано штрафні санкції в сумі 14 568,17 грн. 
Крім того, на підставі підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, Управління нарахувало ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 160 641 грн. та за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з військового збору в сумі 13 386,75 грн. 
19.02.2019 року Головним управлінням ДФС у Миколаївській області була сформована і надіслана на адресу ОСОБА_1 податкова вимога № 2402-50 на суму податкового боргу 1 121128,70 грн. (станом на 18.02.2019 року).
Податкова вимога не була вручена ОСОБА_1 та згідно наданих до суду копій рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та копії конверту, поштове відправлення було повернуто на адресу контролюючого органу без вручення «у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання» 31.01.2019 року.
У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 суми виниклого податкового боргу, Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду першої інстанції з позовом про їх стягнення в судовому порядку.
Судом встановлено, що в первісно заявленому позові Головне управління ДПС у Миколаївській області, крім сум основних зобов`язань та нарахованих на них штрафних санкцій, просило стягнути з ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань в загальній сумі 174 027,75 грн. (160641 грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з ПДФО та 13386,75 грн. за несвоєчасну сплату військового збору). Згідно доданих до позову розрахунках Управління обчислило відповідні суми за період з 31.07.2017 (дата початку нарахування пені) по 09.02.2019 (дата закінчення нарахування пені).
Однак в подальшому ГУ ДПС в Миколаївській області подало до суду першої інстанції додаткові пояснення, в яких вказало на помилковість наданого до суду розрахунку сум пені та, надавши новий розрахунок, просило стягнути з ОСОБА_1 пеню в розмірі 60 431,92 грн.  (55    750,19 грн. по податковому зобов`язанню з ПДФО та 4681,73 грн. по податковому зобов`язанню з військового збору). Згідно поданих до додаткових пояснень розрахунків контролюючим органом здійснено розрахунок пені з  01.08.2018 року по 10.02.2019 року.
При цьому в судовому засіданні представник Управління підтримав позовні вимоги в цій частині в сумі 60 431,92 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що нарахування пені розпочинається з наступного дня після граничного строку сплати податкових зобов`язань, а оскільки в даному випадку граничним строком сплати податкових зобов`язань було 10.02.2019 року (10 днів після дати, з якої вважаються врученими податкові повідомлення-рішення), датою початку нарахування пені є 11.02.2019 року. Суд вказав, що в даному випадку Управління нарахувало пеню за інші періоди, при цьому в усіх розрахунках періоди нарахування закінчуються до 11.02.2019 року, що, на думку суду першої інстанції, свідчить про безпідставність позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 пені.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом; (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Положеннями пункту 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).
Підпунктом 129.1.1 пункту 129.1, пунктом 129.3 статті 129 ПК України (в редакції, чинній у період з в 01.08.2018 року по 10.02.2019 року) передбачено, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (п.п. 129.1.3.1 п.п. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України).
За положеннями п. 129.4 ст. 129 ПК України, на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Таким чином, податкове та грошове зобов`язання може бути визначено контролюючим органом платнику податків шляхом прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення.
При цьому, при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, пеня нараховується починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.
Аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що пеня є одним із видів фінансової відповідальності платника податків за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства.
Сліз звернути увагу на те, що у постанові від 27 вересня 2022 року у справі  №380/7694/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду відступив від висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, але не виключно, у постановах від 19 червня 2018 року у справі №820/3878/17, від 27 листопада 2018 року у справі №822/2591/17, від 20 листопада 2019 року у справі №280/411/19, від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, відповідно до яких статтею 129 ПК України, в редакції, чинній з 01 січня 2017 року, не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження, та сформулював такий правовий висновок.
Початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства і не занизив його у відповідний період. Тобто нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Верховний Суд виснував, що граматичний (лексичний) і логічний аналізи підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, дають підстави для висновку, що законодавець пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням граничного строку сплати саме податкового зобов`язання, визначеного ПК України. А строк сплати податкового зобов`язання, на відміну від грошового зобов`язання, становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, період нарахування пені охоплює увесь час заниження податкового зобов`язання, в тому числі і період адміністративного та/або судового оскарження.
Інше тлумачення вказаної норми, на думку Верховного Суду, позбавляє логічного змісту наведеного у ній в дужках словосполучення «у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження», яке, фактично, і вказує на те, що цей темпоральний проміжок є частиною іншого (більшого) періоду, ніж після узгодження грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням. За змістом норм ПК України узгодження грошових зобов`язань відбувається із закінченням процедури адміністративного та/або судового оскарження.
На обґрунтованість такого висновку, як зазначив Верховний Суд, вказує і системний аналіз пункту 129.2 статті 129 ПК України, оскільки предметом регулювання всієї цієї норми є скасування пені, нарахованої за період заниження грошового зобов`язання (його частини), у випадку, коли за наслідками адміністративного або судового оскарження скасовано нараховане грошове зобов`язання (його частина). Є підстави вважати, що якби законодавство не передбачало, що пеня має нараховуватися за весь період заниження податкового зобов`язання, виявленого контролюючим органом та донарахованого податковим повідомленням-рішенням (що і обумовило кваліфікацію такої суми як «грошове зобов`язання»), то і сенсу її скасовувати повністю або в частині у разі скасування самого податкового повідомлення-рішення повністю або в частині не було б.
При цьому слід зазначити, що пеня на підставі пункту 129.1 статті 129 ПК України нараховується в обов`язковому порядку в силу вимог ПК України і за встановленою ним формулою, і не обумовлюється прийняттям контролюючим органом жодних додаткових рішень. Однак, момент виникнення обов`язку платника податків з її сплати нерозривно пов`язаний з моментом виникнення обов`язку зі сплати визначеного контролюючим органом грошового зобов`язання (зокрема його узгодження), розмір якого і є базою для розрахунку пені. Тому для врегулювання підстав для скасування автоматично нарахованої пені за період заниження у разі повного або часткового скасування податкового повідомлення-рішення і була законодавцем введена норма пункту 129.2 статті 129 ПК України.
Отже, застосування підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України як такого, що пов`язує момент початку нарахування пені із закінченням десятиденного строку для сплати грошових зобов`язань з моменту їх узгодження та/або отримання податкового повідомлення-рішення суперечить дійсному змісту статті 129 ПК України.
Судова палата вважала, що інше формулювання редакції статті 129 ПК України з 01 січня 2017 року не змінило правового регулювання моменту початку нарахування пені, а лише усунуло суперечності у її деяких положеннях. На користь викладеного свідчать і подальші зміни, внесені Законом України від 16 січня 2020 року № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон № 466-IX) до статті 129 ПК України.
Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку пені поданого до додаткових пояснень, така нарахована саме на суму занижених податкових зобов`язань з ПДФО та військового збору, правомірність збільшення якого підтверджена у судовому порядку, і за період його заниження, починаючи з 01.08.2018 року по 10.02.2019 року.
В ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено, що у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага ОСОБА_1 повинна була подати декларацію про доходи та майновий стан за 2017 рік в термін, передбачений п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України – до 01.05.2018 року, однак її не подала та у термін, встановлений ст. 57.1 ст. 57 ПК України (протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом) податкове зобов`язання з ПДФО та військового збору не сплатила.
У зв`язку з вказаним на суми занижень податкових зобов`язань з ПДФО 699    272,09 грн. та військового збору в сумі 58722,67 грн. контролюючим органом було нараховано пеню. 
У розрахунках, первинно поданих до суду (разом із позовом) днем початку нарахування пені визначено 31.07.2017 року та днем закінчення – 09.02.2019 року, однак нарахування пені до закінчення граничного строку сплати податкового зобов`язання, визначеного ПК України, тобто до закінчення 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом є безпідставним.
За обставин даної справи нарахування пені до 11.05.2018 року є протиправним.
В свою чергу у поданих до додаткових пояснень розрахунках днем початку нарахування пені визначено 01.08.2018 року, що узгоджується з положеннями підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України. При цьому контролюючим органом здійснено нарахування пені по 10.02.2019 року, що також не суперечить вимогам ст. 129 ПК України.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням самостійного визначення контролюючим органом періоду нарахування пені у межах періоду, який визначається ст. 129 ПК України, колегія суддів вважає правомірним нарахування Головним управлінням ОСОБА_1 пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань у сумі розмірі 60 431,92 грн.  (55    750,19 грн. по податковому зобов`язанню з ПДФО та 4681,73 грн. по податковому зобов`язанню з військового збору) за період з  01.08.2018 року по 10.02.2019 року.
Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Як вже зазначалось вище, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
В свою чергу, у разі не виконання платником податків обов`язку щодо своєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання контролюючий орган в силу компетенції, встановленої нормами ПК України, здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Пунктами 59.3 ст. 59 ПК України передбачено, що податкова вимога податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Пунктами 95.1 тп 95.2 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Отже, Податковим кодексом України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою в установленому законодавством порядку, надсилання платнику податків вимоги про сплату боргу.
Прийняті  Головним управлінням ДФС у Миколаївській області податкові повідомлення-рішення від 29.12.2018 року  № 00119901305 та  № 00119891305 направлялись на адресу ОСОБА_1 , однак не були вручені через незалежні від контролюючого органу обставини.
19.02.2019 року Головним управлінням ДФС у Миколаївській області була сформована і надіслана на адресу ОСОБА_1 податкова вимога № 2402-50 на суму податкового боргу 1 121128,70 грн. (станом на 18.02.2019 року), яка також не була вручена ОСОБА_1 «у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання».
Відповідно до положень пункту 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначеною поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
У постанові від 9 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначав, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Таким чином, податкова вимога вважається належним чином врученою ОСОБА_1 31.01.2019 року.
З позовом про стягнення суми податкового боргу контролюючий орган звернувся у вересні 2020 року.
Враховуючи зазначене, а також зважаючи на дотримання Головним управлінням ДПС визначених Податковим кодексом України умов, які передують зверненню контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у вигляді пені в сумі 60 431,92 грн. 
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ГУ ДПС у Миколаївській області про стягнення з ОСОБА_1 пені не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог Головного управління ДПС у Миколаївській області в цій частині.
Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог  Головного управління ДПС у Миколаївській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у вигляді нарахованої пені в розмірі 60 431,92 грн. скасувати.
Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у вигляді пені в розмірі 60 431,92 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави  податковий борг у вигляді нарахованої  пені в розмірі 60 431,92 грн. 
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	А.В. Крусян    О.О. Димерлій