ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 681/1223/21
Провадження № 22-ц/4820/4/24

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.
розглянув у порядку ч. 1 ст. ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 681/1223/21 за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року в складі судді Горщара А.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
встановив:
У листопада 2021 року позивач звернулася до суд з позовом, в якому просила змінити розмір стягуваних аліментів та постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.
На підтримання заявлених позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що на підставі рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання їх дітей у розмірі по 1200 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Проте, визначеного за рішенням суду розміру аліментів є недостатньо для належного утримання дітей та забезпечення їх всім необхідним.
Позивачка посилалася, що їй стало відомо про місце роботи відповідача, який на даний час служить у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , тому з урахуванням факту працевлаштування відповідача просила задовольнити позов.
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, вирішено питання щодо стягнення судових витрат. 
ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, вказує на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права Апелянт вважає, що розмір аліментів, який був визначений згідно рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року був достатнім, а звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_2 не надала жодних доказів на підтвердження своїх доводів, що діти потребують більших витрат на їх утримання. Також позивачка не надала доказів того що він не приймає участі у вихованні дітей. Крім того, позивачка приховала від суду той факт, що на даний час окрім аліментів з нього стягуються ще й пеня за несплату аліментів згідно іншого рішення суду від 30 квітня 2021 року на загальну суму 20087 грн 15 коп. Окрім того, вказує апелянт, що він пропонував позивачки взагалі відмовитися від стягнення з нього аліментів на утримання дітей в зв`язку з передачею їй на праві власності належного йому нерухомого майна. ОСОБА_1 посилається, що не приймав участі під розгляду справи в суді першої інстанції, оскільки дійсно проходить службу за контрактом в Збройних Силах України, а тому через відсутність за місцем проживання не міг подати свій відзив на позов, а тому рішення суду прийнято без врахування його правової позиції. 
Тому з врахуванням доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - сторони по справі є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання їх дітей у розмірі по 1200 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.
На даний час діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні.
Ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини
У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. 
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.
Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.
Звертаючись до суду із позовом, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у частці від доходу відповідача, посилаючись на недостатність розміру стягуваних аліментів, які були визначені за рішенням суду та працевлаштування відповідача.
Тобто, позивач в даній цивільній справі визначила предметом позову зміну способу стягнення аліментів - їх присудження в розмірі 1/3 частки від доходу батька дітей.
Вирішуючи спір суд першої інстанції правомірно виходив з того, що спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2020 року, може бути змінений за позовом стягувача, при цьому враховував обставини справи і у відповідності до вимог сімейного законодавства визначив розмір аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не надала жодних доказів, що діти потребують більших витрат на їх утримання, в зв`язку з чим розмір аліментів підлягає зміні, не заслуговують на увагу, оскільки позивачка, як стягувач аліментів, скористалася своїм законним правом на пред`явлення позову щодо зміни способу стягнення аліментів і така вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Не впливають на законність рішення суду і доводи апелянта, що позивачка приховала від суду той факт, що на даний час окрім аліментів з нього стягуються ще й пеня за несплату аліментів, він пропонував позивачки взагалі відмовитися від стягнення з нього аліментів на утримання дітей в зв`язку з передачею їй на праві власності належного йому нерухомого майна оскільки вказані обставини жодним чином не впливає на право позивачки щодо зміни розміру стягуваних аліментів.
Також суд не приймає до уваги і доводи апелянта, що рішення суду прийнято без врахування його правової позиції так як він не міг подати свій відзив на позов.
Справа розглядалась за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, копія позову направлялась відповідачу за місцем реєстрації його проживання, крім того свою правову позицію щодо позову він виклав в апеляційній скарзі. 
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 20 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17 січня 2024 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук 
Т.В. Спірідонова