ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/5129/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді   Чус О.В.
судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.
секретар судового засідання   Солодова І.М.
за участю:
від позивача: Васільєв В.О., довіреність №406/24    від 27.12.2023 р.,    адвокат;
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу      Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2023 (повний текст додаткового рішення складено 30.11.2023, суддя Дупляк С.А.) у справі №904/5129/23
за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ"
до    Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"
про       стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:
Господарським судом Дніпропетровської області 15.11.2023 було прийнято рішення у справі №904/5129/23; позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" 2.861.875,56 грн (два мільйони вісімсот шістдесят одну тисячу вісімсот сімдесят п`ять грн 56 к.) заборгованості, 31.487,67 грн (тридцять одну тисячу чотириста вісімдесят сім грн 67 к) трьох процентів річних, 509.194,62 грн (п`ятсот дев`ять тисяч сто дев`яносто чотири грн 62 к.) пені, 54.514,18 грн (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять грн 18 к.) судового збору; у задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 13.494,72 грн трьох процентів річних та 218.226,27 грн пені) відмовити.
17.11.2023 від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій позивач просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення від відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 37.500,00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської    області від 30.10.2023, у даній справі,    клопотання позивача про відшкодування витрат на надання професійної правничої допомоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 2; ідентифікаційний код 03340920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ГАЗЗБУТ" (01010, місто Київ, вул. Острозьких Князів, будинок 32/2; ідентифікаційний код 43965848) 9.362,00 грн (дев`ять тисяч триста шістдесят дві грн 00 к.) витрат на професійну правничу допомогу. В решті вимог відмовлено.
Додаткове рішення обґрунтовано тим, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката (у розмірі 37.500,00 грн) не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Не погодившись із зазначеним додатковим рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 та відмовити у задоволені клопотання позивача про відшкодування витрат на надання професійної правничої допомоги повністю.
AT «Дніпропетровськгаз» вважає, що сума стягнення за послуги з надання професійної правничої допомоги є не співмірна відповідно до ціни позову, з урахуванням складності адже, ТОВ «Твій Газзбут» подано позов майнового характеру про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії споживачу, який не відноситься до справ складної категорії, оскільки одним із основних видів діяльності Позивача відповідно до КВЕД 35.14 є Торгівля електроенергією та не потребує від представника/адвоката Позивача, який є професіоналом в галузі права та обізнана із нормами законодавства України, що регулює господарську діяльність Позивача, додаткового правового аналізу законодавства України, розробки, формування правової позиції з приводу позовної заяви, аналізу судової практики.
До того ж, станом на 2023 рік AT «Дніпропетровськгаз» є збитковим підприємством, що підтверджується звітом про фінансовий стан, відповідно до якого збиток за перший квартал 2023 року складає - 298 923 млн. грн, та за перше півріччя 2023 - 285 955 млн. грн.
Відповідно до п.3.1. договору про надання юридичних послуг між Позивачем та адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» від 01.11.2021 року №38А200-4918-21 «Надання правової допомоги за цим Договором здійснюється Виконавцем за винагородою. Вартість наданих послуг (винагорода), які надаються протягом календарного місяця, визначається в гривнях та складає 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. без ПДВ, крім того ПДВ 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп., разом з ПДВ 12 000 (дванадцять тисяч) гривень за календарний місяць...».
AT «Дніпропетровськгаз» вважає, що оплата вартості послуги за надмірно витрачений час представником/адвокатом Позивача при підготовці відповіді на відзив по справі №904/5129/23 не може покладатися на Відповідача, оскільки як зазначалося вище, ТОВ «Твій Газзбут» подано позов майнового характеру про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії споживачу, який не відноситься до справ складної категорії, окрім того не потребувало від представника/адвоката Позивача з урахуванням відзиву Відповідача, підготовки додатків до відповіді на відзив, додаткового правового аналізу законодавства України, розробки, формування правової позиції з приводу відповіді на відзив, аналізу судової практики.
Тобто, справа відноситься до категорії нескладних, навіть рядових справ, при тому, що в договорі визначена абонентська плата за юридичні послуги, плата яка з лишком покриває обсяги роботи адвоката та витрати його професійних навичок і часу.
Отже, стягнутий судом першої інстанції розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому стягнення адвокатських витрат у зазначеній Позивачем сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості.
До того ж, в звіті від 16.11.2023 є послуги які не відповідають критеріям дійсності та розумності, та такі, що не можуть бути покладені на AT «Дніпропетровськгаз» з огляду на помилки самого адвоката.
Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.12.2023 у даній       справі визначена колегія суддів у складі:       головуючий, доповідач суддя      Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.12.2023, відкрито апеляційне провадження за апеляційною Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2023 у справі №904/5129/23. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 21.02.2024 о 12 год. 00 хв.   
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено про те, що судом першої інстанції було стягнуто лише 9 362,00 грн з урахуванням того, що 93,62 % позовних вимог позивача судом задоволено. І часткове задоволення стало внаслідок не тих чи інших прорахунків у ціни позову, а лише через часткове задоволення клопотання Відповідача про зменшення нарахованих санкцій.
З ціною позову 3 634 278,84 грн., витраченого 12,5 годин робочого часу, суд стягнув лише 9 362,00 грн. витрат на правову допомогу, що на думку Позивача є рішенням, яке винесено на користь Відповідача.
Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз». Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2023 у справі №904/5129/23 залишити без змін.
           21.02.2024 від представника  Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладання (перенесення) розгляду справи через участь представника товариства, адвоката Азаренкова С.М., в інших судових засіданнях в Господарському суді Дніпропетровської області.
          Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладання (перенесення) розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 3     статті 202 Господарського процесуального кодексу України     якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 922/1200/18, від 04.06.2020 у справі № 914/6968/16.
Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3     статті 13 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника скаржника/відповідача про відкладення розгляду скарги та вважає за можливе здійснити розгляд скарги у даному судовому засіданні.
21.02.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Центральний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
          Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
          За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
          Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
          Отже у розумінні положень ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
          Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
          Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
          Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі “East/West Alliance Limited” проти України”).
          Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі “Лавентс проти Латвії” зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
          Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
          Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
          Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
          Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
          Разом з тим у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
          Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
          При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
          Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.
          Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
          При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат, як вже зазначалося, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 ст. 126 ГПК України).
          Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
          У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
          Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
          Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 викладено висновок щодо обчислення розміру гонорару та змісту детального опису робіт про таке.
          За змістом ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.
          Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
          Відповідно до ст. 26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
          Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону № 5076-VI).
          Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
          Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
          Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.
          Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
          З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
          Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
          Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч. 1 ст. 30 Закону № 5076-VI як “форма винагороди адвоката”, але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
          Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
          Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2021 між позивачем (далі – позивач, замовник) та адвокатським об`єднанням «Гарант Груп» в особі керуючого партнера Лебедюка Юрія Анатолійовича    (далі – об`єднання, виконавець) був укладений договір №38А20-4918-21 про надання юридичних послуг (далі - договір). (а.с. 26-28)
Згідно з п. 1.1 в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується за завданням замовника надавати    юридичні    послуги, здійснювати захист,    представництво    або надавати інші види правової допомоги на умовах, що визначені договором (надалі разом - юридичні послуги та/або правова допомога), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги.
Відповідно до п. 1.4. договору факт надання виконавцем замовнику юридичних послуг відповідно до умов цього договору підтверджується актом приймання-передачі       наданих юридичних послуг, який підписується сторонами.
Надання правової допомоги за цим договором здійснюється виконавцем за винагород вартість наданих послуг (винагорода), які надаються протягом календарного місяця, визначається в гривнях та складає 10.000 (десять тисяч) гривень 00 коп. без ПДВ, крім того ПДВ 2.000 (дві тисячі грн. 00 коп. разом з ПДВ 12.000 (дванадцять тисяч) гривень за календарний місяць. Оплата наданих послуг здійснюється на підставі рахунку. Замовник зобов`язаний оплатити рахунок виконав протягом 3 (трьох) банківських днів з дня одержання (п. 3.1. договору).
Крім    винагороди замовник зобов`язаний    відшкодувати    виконавцю всі    фактичні витрати, пов`язані із виконанням договору (додаткова оплата роботи адвокатів та/або адвокатських об єднань, транспортні витрати, витрати на проведення експертиз, висновків, оплата друкарських, копіювальних та інших технічних послуг, перекладу та нотаріального посвідчення документів, телефонних розмов, реєстраційні збори, тощо) (п. 3.2. договору).
На підтвердження одержання послуг, виконавець направляє замовнику акт приймання-передачі наданих послуг за договором (далі- акт) у двох примірниках. Один підписаний примірник акт повертається виконавцю протягам 5 днів від дня його отримання (п. 3.3. договору).
Пунктом 3.5. договору оплата послуг за даним договором за згодою сторін може здійснюватися шляхом перерахування попередньої оплати вартості юридичних послуг на підставі виставленого рахунку виконавця.
Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2023 року (включно) (відповідно до п.1 додаткової угоди №2 від 30.2.2022). Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.п. 9.1.,9.2.,9.3 договору).
Доказів розірвання договору матеріали справи не містять.    
Додатковою угодою №2 від 30.12.2022 сторони домовились п. 9.2 договору викласти в наступній редакції: «Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 9.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2023 року (включно)». (а.с. 29)
Пунктом 5додаткової угоди №10 від 07.09.2023 сторони дійшли згоди, що виконавець надсилає замовнику акт приймання-передачі наданих послуг згідно даної додаткової угоди у двох примірниках протягом одного робочого дня, наступним за днем ухвалення рішення по справі в суді першої інстанції, в тому числі апеляційної та касаційної. Звіти адвокатів виконавця про фактично надані послуги додаються до актів приймання-передачі наданих в електронному вигляді. Замовник підписує, датує і повертає виконавцю один примірник акту приймання-передачі послуг або надсилає виконавцю мотивовану відмову від його підписання протягом 5 календарних днів після одержання Акту приймання-передачі наданих послуг. У разі, якщо виконавець у строк, що не перевищує 5 (п`яти) днів з дня отримання замовником акту приймання-передачі наданих послуг, не одержить від замовника підписаний примірник акту приймання-передачі наданих послуг або мотивованої відмови від його підписання, сторони визнають, що такий акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним, а послуги, як такі, що надані виконавцем і прийняті замовником в обсязі і на умовах, визначених у такому акті.
Відповідно до звіту про фактично надані послуги від 16.11.2023 року за додатковою угодою №10 від 07 вересня 2023 року до договору про надання юридичних послуг №38А200-4918-21 від 01.11.2021 за період з 07.09.2023 по 15.11.2023 (а.с. 123) виконавцем було витрачено 12,5 людино-годин згідно договору, а саме: 
1. Дата 08.09.2023; ПІБ працівника - Васільєв В.О.; назва послуги - підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за договором на постачання електричної енергії споживачу (відповідач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» (код ЄДРПОУ 03340920)) у зв`язку із неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором на постачання електричної енергії споживачу №60АР200-96430-22 від 11.07.2022. Підготовка додатків до позовної заяви, здійснення розрахунків заборгованості та штрафних санкцій; Витрачено год. - 5,50;
2. Дата 18.10.2023; ПІБ працівника - Васільєв В.О.; назва послуги - участь у судовому засіданні по справі №904/5129/23; витрачено год. - 2,00;
3. Дата 26.10.2023; ПІБ працівника - Васільєв В.О.; назва послуги - підготовка відповіді на відзив по справі №904/5129/23; витрачено год. - 3,00;
4. Дата 15.11.2023; ПІБ працівника - Васільєв В.О.; назва послуги - участь у судовому засіданні по справі №904/5129/23; витрачено год. - 2,00; всього – 12,50 год.
Згідно із пунктом 4 додаткової угоди №10, загальна вартість послуг, що надаються виконавцем за умовами даної додаткової угоди розраховується на підставі погодинної ставки вартості роботи адвоката, працевлаштованого у Виконавця, і становить 3.000 (три тисячі гривень) грн. 00 коп. за годину та виходячи із фактичного обсягу наданих послуг. Фактичний обсяг наданих послуг визначається Сторонами в актах прийманняпередачі наданих послуг. (а.с. 30)
Таким чином, адвокат зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем, що пов`язані із розглядом справи №904/5129/23 складають: 12,5 люд/год * 3000 грн. (вартість години роботи адвоката) = 37.500,00 грн. 
Відповідно до акта наданих послуг від 16.11.2023 фактичний обсяг наданих послуг складає 37.500,00 грн. (а.с. 122)
Так, оцінюючи надані позивачем докази на предмет обґрунтованості розміру заявлених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі №904/5129/23 є завищеним, а, отже, не вбачається розумна необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 37.500,00 грн у суді першої інстанції у даній справі.
Оскільки, спірна заборгованість виникла у зв`язку із тим, що відповідачем були прострочені зобов`язання за договором та не було сплачено основну заборгованість, у зв`язку з чим позивач нарахував до стягнення пеню і три відсотки річних.
Матеріалами справи встановлено, що фактично послуги адвоката полягали у складенні позовної заяви, відповіді на відзив та участі у судових засіданнях.
Відтак, витрати позивача на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 27.500,00 грн суд вирішив не розподіляти та покласти на позивача. На відповідача суд поклав витрати позивача на професійну правову допомогу у розмірі 9.362,00 грн з урахуванням того, що 93,62 % позовних вимог позивача судом задоволено.
Колегія суддів констатує, що судом враховано, що критерії розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених до стягнення позивачем витрат на професійну правничу допомогу судом апеляційної інстанції враховано обставини справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, факт надання  адвокатських послуг   щодо спірних правовідносин.
Отже, заявлені позивачем до відшкодування витрати на правничу допомогу в розмірі 37.500,00  грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прийнятною сумою за надання адвокатом у справі професійної правничої допомоги є 9.362,00 грн.
В свою чергу скаржником в апеляційній скарзі не наведено жодної підстави для скасування додаткового рішення суду першої інстанції, а лише зазначено про те, що витрати на оплату послуг адвоката не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Належних доказів на підтвердження своїх доводів скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному додатковому рішенні. Господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, додаткове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 240, 244, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2023 у справі №904/5129/23  залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2023 у справі №904/5129/23  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.
Постанова складена у повному обсязі 12.03.2024

Головуючий                                                                                   О.В. Чус

Суддя                                                                                                 М.О. Дармін

Суддя                                                                                           І.М. Кощеєв