ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2256/24 Справа № 201/8169/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О.А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Барильської А.П., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИЛА: 

       У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду, зі збільшеними 03 жовтня 2023 року, позовними вимогами до  ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. 
       В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу вони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя в них не склалося та шлюб було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська 29 вересня 2022 року. Після розірвання шлюбу діти проживають з нею. Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 червня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу боржника. Їх син хворіє, визнаний інвалідом, має тяжкий стан, потребує додаткової допомоги і догляду, утримання; молодша дочка навчається, відвідує гуртки, має додаткові заняття, інколи хворіє, потребує додаткових витрат батьків на розвиток своїх здібностей, тому просила суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 7650 грн., щомісячно, і до досягнення повноліття, з дня подачі позову; стягнути додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 у розмірі 3 000 грн, одноразово. 
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року, в якому виправлено описку ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в сумі по 7650 грн., починаючи з 14 липня 2023 року до повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в сумі по 3 000 грн. Вирішено питання відносно судових витрат. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
       Апеляційна скарга мотивована тим, що судом задоволено позову без належного з`ясування фактичних обставин по справі. Вказував, що сплачує аліменти у достатньому розмірі, періодично добровільно несе додаткові витрати на утримання дітей. Він не має фінансової змоги сплачувати додаткові витрати у розмірі, стягнутому судом. Належних доказів систематичності витрат позивачкою не надано. Він готовий відшкодовувати фактично понесені витрати, які будуть доведеними. 
       Позивачка своїм правом на надання відзиву, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалася. 
       Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення. 
       Зважаючи на те, що спір виник з приводу стягнення додаткових витрат на дітей розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
       Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що з 04 жовтня 2014 року сторони по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі. 
       Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29 вересня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано 
       Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2022 року з відповідача було стягнуто аліменти: на двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки заробітку відповідача, та на дружину до досягнення трирічного віку дитини – 1/9 частку заробітку відповідача. 
        ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно медичного висновку № 10 від 31 січня 2023 є дитиною-інвалідом, інвалідність групи «А», потребує додаткової допомоги і догляду, утримання; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує Центр дитячого розвитку “Ельфік”.
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, оскільки син є інвалідом і потребує додаткових медичних обстежень, лікування, догляду, вправ і занять для розвитку, донька, крім навчання в школі, також навчається додатково, відвідує гуртки, позивач розвиває здібності цих дітей і сплачує кошти за вказане регулярне лікування і обстеження, навчання, одяг, забезпечення розвитку, про що суду надано докази (квитанції), та вважав за можливе стягнути додаткові витрати у розмірі, визначеному позивачкою. 
       Однак, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, в сумі по 7650 грн., починаючи з 14 липня 2023 року до повноліття, та погоджується в іншій частині, у зв`язку з наступним.
       Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
       Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
       Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
       Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
       З аналізу зазначених норм закону вбачається, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
       Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
       Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України вбачається, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
       До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року, у справі № 607/12170/20, провадження N 61-17663св21.
       Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
       Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61 18145св20. 
       З матеріалів справи встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Також встановлено, що син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю, інвалідність групи А. 
       Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.
       Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
       Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       З доказів, наданих позивачкою, колегією суддів встановлено, що у зв`язку із захворюванням сину сторін призначено відповідне лікування та реабілітацію, згідно із висновком про комплексу психолого-педгогічну оцінку розвитку особи від 25 квітня 2023 року № ІРЦ-85075/2023/404623, медичним висновком № 40 від 31 січня 2023 року, індивідуальною програмою реабілітації дитини інваліда (а.с.15,16-20,21-24).
       Позивачкою надано копію договору № 07-02/2023 від 07 лютого 2023 року (ФОП ОСОБА_5 ) про надання послуг ОСОБА_6 , серед яких попередня консультація з куратором програм, логопедія, адаптивна фізкультура, сенсорна інтеграція, музика, малювання, АРТ, АВА прикладний аналіз поведінки (а.с.28-29). Також надано договір № 371 від 20 червня 2023 року (ФОП ОСОБА_7 ) з якого вбачається, що ОСОБА_8 буде відвідувати басейн (а.с.30-33).
       Позивачкою надано акт приймання передачі наданих послуг від 14 липня 2023 року, курс бак терапії, 15 днів, загальна вартість 6 000 грн,. та колегія суддів погоджується із висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача половини вказаної суми у розмірі 3 000 грн., фактично понесених додаткових витрат (а.с.35). 
       Позивачкою надано чек про оплату 4050 грн. від 04 липня 2023 року за 9 уроків сесій поведінкової та логопедичної корекції ФОП ОСОБА_9 . Також в матеріалах справи містить копія чеку від 30 серпня 2023 року на суму 4050 грн. за 9 уроків сесій поведінкової та логопедичної корекції ФОП ОСОБА_9 . Та квитанція на оплату 1800 грн. за 4 уроки сесій поведінкової та логопедичної корекції ФОП ОСОБА_9 . Усього сплачено 9900 грн. (а.с.36,135,135 зворот) .
       З наданих квитанції колегією суддів установлено, що 07 червня 2023 року позивачкою здійснено оплату у розмірі 650 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_7 , 20 червня 2023 року здійснено оплату у розмірі 3310 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_7 . Усього 3960 грн. (а.с.45,46).
       30 травня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 1500 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 30 квітня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 1800 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 18 та 20 квітня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі по 900 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 12 квітня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 1300 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 06 квітня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 950 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 03 квітня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 900 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 03 квітня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 950 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 01 квітня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 950 грн на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 26 березня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 950 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 22 березня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 950 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 14 березня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 950 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 10 березня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 500 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 08 березня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 500 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 03 березня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 500 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 01 березня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 1000 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 22 лютого 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 500 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 14 лютого 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 500 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 , 10 лютого 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 500 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 . Загалом сплачено 28050 грн. (а.с.50-68). 
       За період з лютого 2023 по червень 2023 року позивачкою було здійснено оплати на рахунок ОСОБА_11 на загальну суму 34210 грн. (а.с.69-89).
       Також позивачкою було здійснено оплату на рахунок ОСОБА_12 21 червня 2023 року у розмірі 400 грн, 23 червня 2023 року у розмірі 400 грн., 26 червня 2023 року у розмірі 400 грн., 28 червня 2023 року у розмірі 800 грн., 03 липня року у розмірі 2400 грн. Загалом сплачено 4000 грн. (а.с.90-94). 
       Згідно довідки корпорації Перспеткива, ОСОБА_8 відвідує басейн двічі на тиждень у спортивно-оздоровчому комплексі на АДРЕСА_1 . Ціна одного тренування 700 грн. Позивачкою долучено квитанції про оплату басейна на загальну суму 2800 грн. (а.с.160,161).
       03 березня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 5750 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_13 03 квітня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 5800 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_13 02 травня 2023 року позивачкою було здійснено оплату у розмірі 1050 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_13 . Усього сплачено 12600 грн. (а.с.47-49). Колегія суддів звертає увагу на те, що вказані грошові кошти були сплачені за те, що донька сторін ОСОБА_14 відвідувала центр дитячого розвитку "Ельфік", таким чином вказані витрати не є додатковими витратами. Як і не можуть вважатися додатковими витратами витрати на планове стоматологічне лікування для доньки сторін (а.с.192-194). 
       Позивачкою доведено факт понесення додаткових витрат у зв`язку з особливим потребами сина, який є інвалідом, на загальну суму 88920 грн., втім позовних вимог щодо стягнення половини фактично понесених додаткових витрат у даній справі не заявлено.
       Крім того, колегія суддів позбавлена можливості стягнути додаткові витрати наперед, оскільки із наданих позивачкою доказів неможливо встановити обсяг додаткових витрат у майбутньому.
       Так, як вбачається із матеріалів справи, договір з ФОП ОСОБА_15 було укладено 07 лютого 2023 року з терміном дії 1 рік, тобто до 07 лютого 2024 року, за договором № 371 від 20 червня 2022 року про надання послуг з фізичного розвитку дітей вбачається, що строк дії абонементу місяць.
       Колегія суддів звертає увагу на те, що вищезазначені квитанції жодним чином не доводять майбутніх додаткових витрат позивачки, у зв`язку із чим вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача на корить позивачки додаткових витрат на утримання: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 7650 грн. 
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з їх доведеності, однак, судом не було враховано вищевказані обставини та не надано належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, у зв`язку з чим суд дійшов до хибних висновків, а тому, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати в частині стягнення щомісячних додаткових витрат на утримання дітей в розмірі по 7650 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
       Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року в частині задоволених позовних вимог щодо щомісячного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 7 650 грн. скасувати та ухвалити нове рішення.
       В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей в частині щомісячного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання: неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 7650 грн. відмовити.
       В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                                А.П. Барильська 

       Судді:                                                                        Е.Л. Демченко 

                                                                               М.О. Макаров