ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/25168/23	Головуючий у 1-й інстанції Делікатна Л.В. 	
Провадження № 33/817/183/24 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю:  
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2024 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (тридцять чотири тисячі) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Як визнав суд, 17 грудня 2023 року о 11 год. 12 хв. В м. Тернопіль, вул. Й. Сліпого, 1 водій керував транспортним засобом “Ford Fusion” д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6820 ARLM -0300 (повірка дійсна до 02.11.2024 року), що підтверджується тестом № 1561 від 17.12.2023 року, результат огляду становить 0,62 % (проміле). Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху. 

       В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вважає дану постанову необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, та такою що підлягає скасуванню.
       В обґрунтування своїх доводів зазначає, що справу було вирішено судом першої інстанції у його відсутності, чим позбавлено можливості реалізувати надані законом, зокрема право на захист. 
       Вказує, що він не повідомлявся про розгляд справи судом першої інстанції і тому не приймав участі в судовому засіданні, у зв`язку з чим розгляд справи відносно нього проведено судом з порушенням вимог ст.268 КУпАП.
       Зазначає, що працівники поліції безпідставно звинуватили його у порушенні ПДР і тому він перебував у збудженому стані. При цьому, він пройшов огляд на стан сп`яніння на вимогу працівників поліції, однак з його результатами не був згідний і просив провести його повторно.
       Апелянт посилається на недопустимість та неналежність відеозаписів, як доказів, оскільки такі здійснені з порушенням вимог закону, а саме вони є неповними, не безперервними та не відображають усіх обставин справи з моменту зупинки транспортного засобу.
       Зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування.
       Вказує, що працівниками поліції не було дотримано вимог статті 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.         
       Звертає увагу суду, що працівниками поліції порушили вимоги п.5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 р., оскільки під час оформлення матеріалів справи, портативний відеореєстратор поліцейського знаходився на капоті автомобіля та не фіксував розмову ОСОБА_1 з працівниками поліції.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Апелянт ОСОБА_1 , який повідомлявся апеляційним судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки.
       Відповідно до ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
       Окрім того, апеляційний суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа Каракуця проти України) 
За наведених обставин вважаю за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Так, відповідно до вимог п. 2.9 “а” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №630025 від 17 грудня 2023 року, 17 грудня 2023 року о 11 год. 12 хв. В м. Тернопіль, вул. Й. Сліпого, 1 водій керував транспортним засобом “Ford Fusion” д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із звстосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6820 ARLM -0300 (повірка дійсна до 02.11.2024 року), що підтверджується тестом №1561 від 17.12.2023 року, результат огляду становить 0,62 % (проміле). 
       В протоколі про адміністративне правопорушення, який був предметом розгляду суду, зазначено про роз`яснення ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
       Протокол підписаний ОСОБА_1 без жодних зауважень та заперечень, що також підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а також спростовує доводи апеляційної скарги, про те протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції та відеореєстратора.
       Так, оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, що зафіксований нагрудною камерою працівника патрульної поліції встановлено, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки “Ford Fusion”, державний номерний НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який порушив правила дорожнього руху, в саме здійснив аварійну ситуацію для іншого учасника дорожнього руху.
       Дана обставина також стверджується рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержанта поліції Чайківського Н.І.
       Суд враховує, що рапорт поліцейських за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.
       Також, відеозаписом зафіксовано як працівниками патрульної поліції було повідомлено про причину зупинки транспортного засобу та повідомлено водієві наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова.
       Відеозаписом з нагрудної камери поліцейського засвідчено, що за результатом проведеного огляду з використанням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6820 виявлено вміст алкоголю в організмі ОСОБА_1 0,62 проміле, з чим останній погодився та не бажав проходити такий огляд в медичному закладі.
       З огляду на вказані вище докази, які належним чином досліджені судом першої інстанції, вважаю, що дії працівників поліції при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , узгоджуються з приписами ст.266 КУпАП та відповідають вимогам Інструкції “Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 р № 1452/735.
Стосовно доводів апелянта, що справу судом першої інстанції розглянуто у його відсутності, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить відповідно телефонограма, складена секретарем судового засідання. Проте, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився і не повідомив суд про причину неявки. Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
       З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 , який своєчасно був сповіщений про місце і час розгляду справи і від нього не надійшло клопотань про її відкладення. 
       Тому вказані доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції права на захист та інших процесуальних прав ОСОБА_1 не можуть бути безумовною підставою для скасування постанови суду з процесуальних підстав.
       Той факт, що порушено безперервність відеозаписів долучених до матеріалів справи, що на думку апелянта є недопустимим доказом, на переконання апеляційного суду не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відеозаписом чітко зафіксовано виявлене працівниками поліції правопорушення, а саме — керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено шляхом проведення, відповідно до встановленого порядку, огляду водія, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, на стан алкогольного сп`яніння і результатом цього огляду, а саме 0, 62 проміле.
       Наведені апелянтом міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.         
       Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови у зв`язку з неповнотою судового розгляду, а також порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення. 
       Апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів провадження, вважаю, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2024 р відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2024 р щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя