Номер провадження: 22-ц/813/671/24 
Справа № 499/502/20
Головуючий у першій інстанції Кравчук О.О.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.
                        за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Кравчук О.О. 22 листопада 2021 року у смт. Іванівка Одеської області, -

встановила:

У червні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулася до Іванівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації (т. 1 а.с. 1-3). 
В обґрунтування позову посилалася на те, що 05 грудня 2017 року позивач та ОСОБА_2 уклали договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №016212/4610/0000002. 18 жовтня 2018 року по вул. Французький бульвар в м. Одеса відповідач, керуючи транспортним засобом MERSEDES-Benz С520, державний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем LAND ROVER модель Range Rover Evoque, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль LAND ROVER отримав механічні пошкодження, вартість його відновлювального ремонту автомобіля становить 185256,13 грн., яку позивач сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю «Віннер-Одесса».
За таких обставин, представник позивача просив стягнути з відповідача суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 185256,13 грн. у порядку суброгації.
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2021 року заяву представника відповідача про призначення судової автотоварознавчої експертизи було задоволено. Призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (т. 2 а.с. 51-54).
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року провадження у справі поновлено (т.2 а.с. 76-77).
22 листопада 2021 року представник відповідача, через електронні засоби зв`язку, повторно подав до суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої просив доручити судовому експерту Крутих Є.О., яке за змістом було тотожне тексту клопотання від 08 лютого 2021 року, пославшись на неможливість проведення оплати експертизи із-за незадовільного матеріального становища відповідача.
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2021 року клопотання представника ОСОБА_1 залишено без розгляду (т. 2 а.с. 127-131).
В апеляційній представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т. 2 а.с. 116-130).
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що залишення без розгляду повторного клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи судом першої інстанції належним чином не мотивоване та не відповідає нормам ЦПК України, а отже, судом не було забезпечено справедливої процедури розгляду справи.
Сторони про розгляд справи на 06 лютого 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились. 
Сповіщення сторін у справі про розгляд справи здійснено за допомогою месенджера Viber на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23 січня 2023 року № 28.
05 лютого 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання.
Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2021 року представник відповідача подав до суду першої інстанції клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, в якому просив призначити у справі судову автотоварознавчу експертизу з метою встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля LAND ROVER модель Range Rover Evoque, державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18 жовтня 2018 року.
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 28 квітня 2021 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу та провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (т. 2, а.с. 51-54).
03 червня 2021 року директор Одеської філії Київської незалежної судово-експертної установи направив до суду рахунок від 28 травня 2021 року №28/05-2021 для забезпечення своєчасної оплати за проведення експертизи у розмірі 18000 грн. (т. 2, а.с. 61-62).
04 червня 2021 року копію рахунку направлено представнику відповідача на адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується супровідним листом (том 2, а.с. 64-65).
29 жовтня 2021 року до суду надійшло повідомлення експерта зі справою, в якому зазначено, що ухвала від 28 квітня 2021 року залишається без виконання через нездійснення відповідачем оплати за проведення експертизи (т. 2, а.с. 68).
Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 08 листопада 2021 року провадження у справі було поновлено (т. 2, а.с. 76-77).
22 листопада 2021 року представник відповідача повторно подав до суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, проведення якої просив доручити судовому експерту Крутих Є.О., яке за змістом було ідентичним із текстом клопотання від 08 лютого 2021 року, тобто без зазначення інших підстав або нових обставин, а також доказів на їх підтвердження, пославшись на неможливість проведення оплати експертизи із-за незадовільного матеріального становища відповідача.
Як вірно зазначено судом, з моменту постановлення ухвали від 28 квітня 2021 року та отримання рахунку на оплату, відповідач заперечень щодо розміру оплати не подавав та ухвалу від 28 квітня 2021 року не оскаржував.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).
Неприпустимість зловживання процесуальними правами є основною засадою (принципом) цивільного судочинства (п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК).
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (ч. 1 ст. 11 ЦПК).
Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (п. 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК).
Залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК).
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина 3 статті 44 ЦПК).
Таким чином, виходячи з системного аналізу ст. ст. 2, 11, 12? 43, 44 ЦПК, під зловживанням процесуальними правами слід розуміти: форму умисних, недобросовісних, несумлінних дій учасників цивільного процесу, що знаходить своє вираження у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; порушення умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав, які робляться лише з видимістю реалізації таких прав, що спричиняє обмеження можливості реалізації або порушення прав інших учасників у справі; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справи; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.
Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Натомість, такі дії, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди, що у результаті породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.
Цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Водночас, кожна сторона повинна надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, в тому числі учасники процесу мають право самостійно замовити проведення експертизи, та надати до суді її висновки.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що представник відповідача протягом шести місяців, з дати постановлення ухвали від 28 квітня 2021 року. заперечень з приводу визначення експертної установи не заявляв, та правом на оскарження ухвали не скористався, хоча з огляду на положення ст. 106 ЦПК мав право протягом розгляду справи подати до суду висновок експерта, складений на його чи відповідача замовлення.
Положення ч. 3 ст. 103 ЦПК передбачають, що, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. При цьому, суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.
Отже, суд має дискреційні повноваження щодо визначення експерта, якщо він не обраний сторонами й визначити експерта чи експертну установу самостійно з урахуванням обставин справи.
У даному випадку сторони не досягли взаємної згоди щодо визначення експерта або експертної установи, виходячи з того, що, 15 лютого 2021 року представник позивача подав до суду письмове заперечення на клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. Тому, з урахуванням обставин справи, щоб й у позивача не виникало сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді з приводу обраного експерта, суд першої інстанції обґрунтовано визначив незалежну експертну установу самостійно, що кореспондуються із приписами ч. 3 ст. 103 ЦПК.
У наступному представник відповідача подав клопотання про призначення експертизи з аналогічних підстав, без зазначення нових обставин з приводу необхідності проведення експертизи, яке було тотожне за змістом з клопотанням від 08 лютого 2021 року, що вирішене ухвалою від 28 квітня 2021 року. Доказів на підтвердження зазначених у клопотанні обставин не додав.
При цьому ухвала суду від 28 квітня 2021 року залишилась без виконання через нездійснення відповідачем оплати за проведення експертизи, а за таких обставин процесуальний закон не передбачає можливості зміни експерта або експертної установи.
Оскільки судом правильно встановлено, що представник відповідача подав клопотання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, то такі обґрунтовано визнано зловживанням процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства.
Відтак суд першої інстанції, запобігаючи зловживанню процесуальними правами, правильно застосував заходи, визначені ЦПК, у вигляді залишення клопотання без розгляду.
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 вказані висновки суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2021 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування  немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 19 лютого 2024 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе