УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2024 року
м. Київ
справа № 755/3533/23
провадження № 51-1446ск24
Верховний Суд колегією Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 
2023 року задоволено клопотання дізнавача відділу дізнання Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві про надання дозволу на обшук у рамках кримінального провадження №12023105040000315 від 09 березня 2023 року.
Надано дізнавачам, які перебувають у групі дізнавачів у цьому кримінальному провадженні, які відповідно до ч. 1 ст. 40-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі  - КПК) при здійсненні дізнання наділяються повноваженнями слідчого, дозвіл на проведення обшуку в приміщенні кв. АДРЕСА_1 , право власності якої зареєстровано за ОСОБА_6 , в якій фактично проживає ОСОБА_5 , з метою відшукання і вилучення речей та предметів, а саме: мобільних пристроїв ОСОБА_5 для проведення детального огляду на предмет шахрайської діяльності пов`язаної із обставинами кримінального проступку; комп`ютерної техніки (комп`ютерів, ноутбуків, планшетних комп`ютерів), на яких можуть зберігатися дані про діяльність ОСОБА_5 , а також при огляді яких може бути отриманий доступ до електронних скриньок в яких відображена її безпосередня діяльність; банківських карток ОСОБА_5 , для проведення детального огляду на предмет шахрайської діяльності пов`язаної із обставинами кримінального проступку; флеш-носіїв, електронних та магнітних носіїв інформації, записних книжок, нотатків, чернеток, для проведення детального огляду на предмет шахрайської діяльності пов`язаної із обставинами кримінального проступку; грошових коштів здобутих шахрайським шляхом, що мають значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Ухвалою Київськогоапеляційного суду від 19 грудня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 
2023 рокуна підставі ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки зазначене рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду через систему «Електронний суд» та електронною поштою з касаційними скаргами, аналогічними за змістом, датованими 13 та 14 березня 2024 року, які Суд розглядає як єдину скаргу, в якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вищевказане судове рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Мотивуючи свою скаргу, захисник вказує, зокрема, на те, що апеляційний суд неправомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження, з огляду на те, що постановлена ухвала слідчого судді у цьому провадженні не передбачена нормами КПК. На підтвердження своєї позиції, адвокат посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 
23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к та постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі № 494/6/18).
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Згідно положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 392 КПК передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307, ч. 1, 2 ст. 309 КПК.
Аналіз ст. 309 КПК, якою на рівні загальних норм закріплено перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування, надає підстави стверджувати, що законодавцем віднесені до предмета оскарження рішення слідчого судді, які або вирішують питання щодо обмеження конституційних прав особи (застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; застосування запобіжного заходу у вигляді застави; відсторонення від посади тощо), або якими вирішується питання, які мають істотне значення для здійснення ефективного досудового розслідування (відмова у наданні дозволу на затримання; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; відмова у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, домашнього арешту та застави), або якими вирішується доля досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому (закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК, тощо).
Скарги на інші ухвали слідчого судді, відповідно до положень ч. 3 ст. 309 КПК, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
З наведеного вбачається, що перевірці в апеляційній інстанції підлягають лише ухвали слідчого судді, які пов`язані з можливістю істотного обмеження прав, свобод та інтересів особи або мають вирішальне значення для руху досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому.
Суд апеляційної інстанції, мотивуючи своє рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, з посиланням на вищезазначену норму закону, зазначив, що дізнавач відділу дізнання Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві подав до  слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва клопотання, погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва,  про надання дозволу на проведення обшуку в приміщенні квартири АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження №12023105040000315 від 09 березня 
2023 року. А відтак, рішення слідчого судді, постановлене за результатами розгляду клопотання про надання дозволу на обшук та про відмову в  задоволенні такого клопотання, в апеляційному порядку окремому оскарженню не підлягає.
На переконання суду касаційної інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вищезазначена ухвала слідчого судді не може бути переглянута судом апеляційної інстанції, оскільки не входить до визначеного КПК переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що його посилання на  правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 
23 травня 2018 року у справі № 243/6674/17-к та постанові Верховного Суду від 
12 жовтня 2017 року у справі № 757/49263/15-к, є недоречними, оскільки  висновки, викладені у зазначених постановах, стосуються оскарження ухвал слідчих суддів, які не передбачені нормами КПК. 
У цьому ж випадку ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року, якою надано дозвіл на проведення обшуку, постановлено відповідно до вимог, передбачених ст. ст. 233, 234, 235 КПК, тобто у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.
За таких обставин, відмовивши у відкритті апеляційного провадження за  апеляційною скаргою  ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року, суддя апеляційного суду діяв у відповідності до  вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч.2 ст.428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.
 Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                   ОСОБА_3