Справа № 465/6176/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/2758/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 січня 2024 року  Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
секретаря: Цьони С.Ю.
з участю: представника апелянта – адвоката Сьоми І.Б., позивача ОСОБА_1 та її представника – адвоката Попова Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка підписана адвокатом Сьома Ігорем Богдановичем на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи,-

в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи.
В обґрунтування заяви покликається на те, що вона, позивачка, є власником квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що протягом останніх семи років регулярно здійснюється затоплення її квартири відповідачами. У зв`язку з цим, 07.07.2020р. вона, звернулась до ЛКП «Львівський ліхтар», як управителя багатоквартирним будинком, з проханням скерувати комісію за адресою її проживання, після чого на обстеження квартири прийшла комісія, яка склала акт, відповідно до якого встановлено багаторазове залиття коридору та кімнати. Відповідно до вищезазначеного акту причиною залиття є протікання внутрішньо квартирної мережі в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться на другому поверсі над її, позивачки, квартирою. Відповідно до висновку експертного дослідження, розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 29 320 грн. 00 коп. Отже, відповідно до законодавства позивачка, має право на відшкодування збитків, завданих з вини сторони відповідачів, а сторона відповідача зобов`язана їх відшкодувати. Поряд з цим, позивачка, вважає, що їй та її дочці нанесена моральна шкода внаслідок затоплення. 
Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи – задоволено.
Стягнуто на користь позивачки ОСОБА_1 солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 69 094 (шістдесят дев`ять тисяч дев`яносто чотири) гривень 00 коп. завданої шкоди як вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень приміщень квартири АДРЕСА_1 внаслідок їх залиття.
Стягнуто на користь позивачки ОСОБА_1 солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп. моральної шкоди, завданої позивачці внаслідок залиття приміщень квартири.
Стягнуто на користь позивачки ОСОБА_1 солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. витрат за проведення оцінки матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття приміщень квартири станом на 21.08.2020 року.
Стягнуто на користь позивачки ОСОБА_1 солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 6537 (шість тисяч п`ятсот тридцять сім) гривень 60 коп. витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи (судові витрати).
Стягнуто на користь позивачки ОСОБА_1 солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 5 148 (п"ять тисяч сто сорок вісім) гривень 30 коп. витрат за проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи.
Стягнуто на користь позивачки ОСОБА_1 солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 12 600 (дванадцять тисяч) гривень 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката.
Стягнуто на користь позивачки ОСОБА_1 солідарно з відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 908 (дев"ятсот вісім) гривень 00 коп. судового збору.
Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат Сьома Ігор Богданович.
Вважає, що при ухваленні рішення не були з`ясовані усі обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому воно є незаконним та необґрунтованим. 
Покликається на те, що суд першої інстанції неправомірно не взяв до уваги акти від 20.07.2020 року, 11.09.2020 року та від 03.12.2020 року є неналежними та недопустимими доказами у справі. Акти не містить відомостей щодо самого затоплення: не зазначена дата затоплення, причини, наслідки, конкретної вини відповідача у затоплені квартири позивача. Крім того, зазначені акти складалися за відсутності відповідачів.
Крім того, звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта – адвоката Сьоми І.Б. на підтримання апеляційної скарги, позивача ОСОБА_1 та її представника – адвоката Попова Д.І. на заперечення доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. 
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Задовольняючи позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що їй завдана шкода у розмірі 69 094 грн. через залиття її квартири з вини відповідачів та наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та завданою шкодою. Внаслідок залиття квартири, належної позивачу, вона зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо неї, перенесла емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили її звичний спосіб життя, 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне. 
Матеріалами справи та судом встановлено, що позивачка проживає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності.
Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №22036333 від 02.03.2009р., відповідачам на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 .
Відповідно до акту від 20.07.2020р., затвердженого директором ЛКП "Львівський ліхтар" Шпаком І.М., головним інженером ЛКП та майстрами дільниць обстежена квартира АДРЕСА_1 та встановлено багаторазове залиття в коридорі та в кімнаті, зокрема, в коридорі виявлено мокрі плями приблизно площею 2 кв.м., в кімнаті вся стіна за меблями мокра, а на стелі пляма шириною 0,5м. видно мокрі сліди від води, від якої здулася штукатурка, є загроза обвалу. Встановлено, що причиною залиття є протікання внутрішньо квартирної мережі в квартирі АДРЕСА_3 , яка знаходиться на другому поверсі над квартирою АДРЕСА_4 .
Відповідно до звіту про незалежну оцінку - матеріальних збитків, нанесених внаслідок затоплення приміщень квартири АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем ОСОБА_7 26.08.2020р., станом 21 серпня 2020 року, ринкова вартість об"єкта оцінки - матеріальних збитків, нанесених внаслідок затоплення приміщень квартири АДРЕСА_1 , розрахована з використанням витратного підходу, складає 29 320, 00 грн.
В заперечення даних, вказаних в акті від 20.07.2020р., стороною відповідача долучено акт від 11.09.2020р., затвердженого директором ЛКП "Львівський ліхтар" Шпаком І.М. Відповідно до даного акту, комісією в результаті візуального обстеження квартири АДРЕСА_3 витоку води з внутрішньо квартирних мереж не виявлено, та як вся розводка квартирної мережі проходить в стіні даної квартири. Встановлено, що при обстеженні стояків загальнобудинкової мережі водопостачання та водовідведення в квартирі АДРЕСА_4 і квартирі АДРЕСА_2 встановлено, що вони не протікають та знаходяться в задовільному технічному стані. При обстеженні квартири АДРЕСА_4 було виявлено замокання на гіпсокартонній стіні площею 4 кв.м., яке поширюється по стелі і стіні кімнати, коридору і кухні, в квартирі відчувається підвищена вологість та цвіль.
Відповідно до акту від 03.12.2020р, затвердженого директором ЛКП "Львівський ліхтар" Шпаком І.М., ймовірною причиною залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 є протікання внутрішньоквартирної мережі квартири АДРЕСА_3 . За результатами обстеження квартири АДРЕСА_2 встановлено, що внутрішньоквартирна мережа вдопостачання та водовідведення даної квартири закрита, візуально обстежити немає можливості.
Згідно висновку судового експерта НДІСЕ Іляша В.В. за результатами проведення будівельно - технічної експертизи №8180 від 08.02.2021р., причиною залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 , згідно результатів огляду та наданих документів являються несправності у внутрішньоквартирній мережі квартири АДРЕСА_2 , яка розташована над квартирою АДРЕСА_4 у даному будинку; вартість ремонтно - будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкодженнях у приміщеннях квартири АДРЕСА_1 , внаслідок їх залиття, станом на час проведення дослідження становить 69094, 00 грн.
Відповідно до висновку судового експерта НДІСЕ Малетича І.В. за результатами судової будівельно - технічної експертизи №1674 від 01.09.2021р., причинно - наслідкового зв"язку між станом внутрішньо - квартиних мереж опалення, водовідведення та вдопостачання квартири АДРЕСА_3 та замоканням, відшаруванням штукатурки та фарби на стелі та стінах квартири АДРЕСА_1 не виявлено.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.11.2021р. призначено у цивільній справі комісійну судову будівельно - технічну експертизу, до отримання результатів експертизи провадження у справі зупинено.
Зокрема, суд виходив з того, що за результатами виїзного судового засідання 03 листопада 2021 року та з урахуванням наявних в матеріалах справи висновків експертиз не можливо було визначити причини залиття квартири АДРЕСА_1 .
26 грудня 2022 року матеріали цивільної справи № 465/6176/20 повернуто з Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз з висновком експертів за результатами комісійної судової будівельно - технічної експертизи №5698 від 19 грудня 2022 року.
Відповідно до висновку експертів за результатами комісійної судової будівельно - технічної експертизи № 5698, складеного 19 грудня 2022 року судовими експертами Малетичем І.В., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виявлений стан квартири АДРЕСА_4 та квартири АДРЕСА_3 в ході їх огляду складом суду 03.11.2021р., є наслідком залиття мешканцями квартири АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно із ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
Вказані положення унормовують загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 березня 2018 року у справі №668/10548/15-ц цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до постанови Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Згідно із ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до ст. 322 цього Кодексу власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Згідно із п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року та п. 5.1 наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 червня 2006 року, утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньоквартирних мереж опалення та теплопостачання є обов`язком власника квартири.
Обов`язок по утриманню санітарно-технічних приладів, що знаходяться у квартирі, у належному стані покладено на власника квартири.
Матеріалами справи підтверджено та доведено позивачем, що протягом тривалого часу має місце залиття належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 , з розташованої вище квартири. Причина залиття: є протікання внутрішньоквартирної мережі квартири АДРЕСА_3 .
Зазначена обставина підтверджується актами, складеними  20.07.2020р. та 03.12.2020р, звітом про незалежну оцінку - матеріальних збитків, нанесених внаслідок затоплення приміщень квартири АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем  ОСОБА_7  26.08.2020р., висновком будівельно - технічної експертизи №8180 від 08.02.2021р., висновком експертів за результатами комісійної судової будівельно - технічної експертизи № 5698, складеного 19 грудня 2022 року, про які вказувалося вище.
Поряд із цим відповідачами не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що залиття квартири позивача відбулося не з їх вини, а внаслідок винних дій чи бездіяльності інших осіб, зокрема через неналежний стан внутрішньобудинкових систем централізованого гарячого водопостачання в спірному будинку.
Клопотань про призначення відповідної експертизи щодо визначення причин залиття квартири позивача відповідачі не заявляли, отже, не спростували покладену на них законом презумпцію вини заподіювача шкоди.
Розмір шкоди, завданої позивачу, підтверджено висновком експерта, про який зазначалося вище, він є належним і допустимим доказом та не спростований відповідачами.
Твердження апеляційної скарги про те, що акти обстеження затоплення квартири не є належними та допустимими доказом по справі, відхиляється колегією суддів, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії чи залиття квартир складається відповідний акт.
Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття.Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної особи не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.
Отже, законодавством чітко визначено, що факт залиття, його причина та обсяг пошкоджень мають фіксуватись у складеному акті комісійного обстеження приміщення, у якому відбулось залиття. Саме такий акт і є відповідним (належним, допустимим, достовірним) доказом, на підставі якого відбувається розрахунок матеріальної шкоди вартості відновлювального ремонту.
Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками залиття квартири позивача 20 липня 2020 року було складено акт про залиття комісією ЛКП "Львівський ліхтар" в складі головного інженера ЛКП Ковалко О.М. та майстрів дільниць ОСОБА_10  та ОСОБА_11 , з якого вбачається багаторазове залиття в коридорі та в кімнаті, зокрема, в коридорі виявлено мокрі плями приблизно площею 2 кв.м., в кімнаті вся стіна за меблями мокра, а на стелі пляма шириною 0,5м. видно мокрі сліди від води, від якої здулася штукатурка, є загроза обвалу. Встановлено, що причиною залиття є протікання внутрішньо квартирної мережі в квартирі  АДРЕСА_3 , яка знаходиться на другому поверсі над квартирою АДРЕСА_4 . Відповідно до акту від 03.12.2020р, затвердженого директором ЛКП "Львівський ліхтар" Шпаком І.М., ймовірною причиною залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 є протікання внутрішньоквартирної мережі квартири АДРЕСА_3 . За результатами обстеження квартири АДРЕСА_2 встановлено, що внутрішньоквартирна мережа вдопостачання та водовідведення даної квартири закрита, візуально обстежити немає можливості.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що у вказаних актах зазначені всі обов`язкові реквізити, а саме: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття, отже дані акти відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, і є належними доказами.
Та обставина, що відповідачі не підписали дані акти, не свідчить про недостовірність вказаного акту комісії, адже відповідачі жодними належними та допустимими доказами не спростувала факт залиття квартири позивача.
Відповідачі посилаються на їх відсутність при складанні акту, однак не зазначають, які зафіксовані в акті відомості є такими, що не відповідають дійсності.
Крім того, невідповідність акта про залиття квартири передбаченій законодавством формі саме по собі не може позбавляти особу, майну якої завдано шкоду залиттям, на захист порушеного права, за умови наявності інших доказів, які підтверджують цю обставину.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування.
Крім того, відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, ч.1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Колегія суддів приходить до переконання, що суд задовольнив суму моральної шкоди, яку просила позивач, з урахуванням характеру та ступеня спричинених моральних страждань позивача через залиття квартири, та пошкодження внаслідок цього її майна, з додержанням вимог розумності та справедливості, і цей розмір відповідачем не спростований.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційні скарги залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка підписана адвокатом Сьома Ігорем Богдановичем – залишити без задоволення.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 29.01.2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.