ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 березня 2024 року	  м. Одеса	Справа № 923/1454/21	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області
на рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2023 (повний текст складено та підписано 04.09.2023, суддя Щавинська Ю.М.)
по справі №923/1454/21
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування"
до Головного управління Національної поліції в Херсонській області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 
про стягнення 48 913,58 грн     

ВСТАНОВИВ
Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області у якому просило суд стягнути з відповідача борг у розмірі 48 913,58 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.11.2018 на трасі Херсон-Миколаїв сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої застрахованому у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Арсенал страхування" транспортному засобу були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток.
За твердженням позивача, відповідно до умов договору страхування, страхових актів, ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" сплатило страхове відшкодування у розмірі 148 913,58 грн.
При цьому, позивач зазначає, що, оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля була застрахована в ПрАТ "Європейський страховий альянс", ПрАТ "Європейський страховий альянс" в добровільному порядку сплатило на рахунок ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" 100 000 грн страхового відшкодування відповідно до зазначеного ліміту. 
Таким чином, позивач, посилаючись на ст. 1194, 1172 ЦК України, зазначає, що, враховуючи встановлений Херсонським міським судом Херсонської області у постанові від 13.12.2018 по справі №766/22931/18 факт перебування водія ОСОБА_1 під час ДТП у трудових відносинах із ГУНП в Херсонській області, ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" має право зворотної вимоги до ГУНП в Херсонській області у частині стягнення боргу у розмірі 48 913,58 грн.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.08.2023 по справі №923/1454/21 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача борг у розмірі 48 913 грн 58 коп., судовий збір у сумі 2 270 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 500 грн.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що наявними матеріалами справи достеменно підтверджено виплату позивачем страхового відшкодування у сумі 148 913,58 грн.
Також, як встановлено судом з платіжних доручень від 11.02.2020, 05.06.2020, 21.01.2020, 24.01.2020 та 21.02.2020, частина виплаченого позивачем страхового відшкодування у сумі 100 000 грн була відшкодована на користь позивача ПрАТ "Європейський страховий альянс" відповідно до ліміту, встановленого полісом АМ № 006096268.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що сума яка підлягає стягненню з відповідача, становить 48 913,58 грн.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2023 у справі № 923/1454/21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у повному обсязі в задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до Головного управління Національної поліції в Херсонській області.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки при винесенні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
Так, за твердженням апелянта, загальні принципи, методи оцінки та товарознавчих досліджень, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості дорожнього транспортного засобу регламентуються нормами Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).
Скаржник зазначає, що п. 5.2 Методики передбачає можливість виклику, у разі потреби, заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження).
Відтак апелянт вважає, що ГУНП в Херсонській області, як заінтересована особа, мало бути присутнім під час проведення досліджень колісного транспортного засобу. Однак, звіт про оцінку колісного транспортного засобу виготовлений на підставі огляду пошкодженого транспортного засобу без уповноваженої особи ГУНП в Херсонській області, на яке згідно законодавства покладений обов`язок відшкодування шкоди, завданої його працівником. 
Також апелянт зазначає, що рахунок СТО ТОВ "Автопланета Плюс" включає ціну за перелік робіт та деталей, які виконані та замінені, при цьому необхідність ремонту та/або заміни таких складових автомобіля у причинному зв`язку не встановлювались.
Скаржник вважає, що вартість відновлювального ремонту визначена на підставі документів, що створені за відсутності уповноваженої особи ГУНП в Херсонській області та суперечать обставинам, що зафіксовані у документі, створеному у встановленому законодавством порядку.
На переконання апелянта, достовірним доказом заподіяння шкоди в частині видимих пошкоджень транспортного засобу є схема місця ДТП, яка була створена у присутності обох сторін ДТП та поліцейського. Проте, суд не прийняв до уваги ту обставину, що позивачем не надано схеми місця ДТП, яка б підтверджувала, що заявлені пошкодження враховані при відновленні колісного транспортного засобу, є прямим наслідком ДТП, яке сталось з вини працівника ГУНП в Херсонській області.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження по справі №923/1454/21 за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішенням Господарського суду Одеської області від 30.08.2023 та визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що у відповідності до Методики виклик заінтересованої особи, у даному випадку відповідача, для технічного огляду транспортного засобу, є правом, а не обов`язком та здійснюється у разі потреби.
Щодо тверджень апелянта про вичерпність перелічених у схемі місця ДТП пошкоджень автомобіля, позивач зазначає, що на місці події працівниками поліції були вказані лише видимі зовнішні пошкодження автомобіля, тобто було проведено поверхневий огляд пошкодженого автомобіля. Проте автомобіль мав і приховані пошкодження, які може виявити лише експерт/оцінювач, або які можна виявити при проведенні фактичного відновлювального ремонту при розбиранні пошкодженого транспортного засобу та проведення діагностики пошкоджених запчастин.
В свою чергу, за твердженням позивача, співробітники поліції, як особи, що не мають відповідних спеціальних знань, зазначають лише видимі зовнішні пошкодження, а експерт проводить комплексну оцінку пошкодженого автомобіля, розбираючи автомобіль та застосовуючи спеціальні прилади та спеціальні знання. Тому до опису зовнішніх пошкоджень автомобіля, який міститься у схемі ДТП, не можуть застосовуватися ті критерії, які застосовуються при професійному огляді, що проводиться певним спеціалістом (оцінювачем). Отже, вичерпний перелік пошкоджень може бути визначений лише експертом/оцінювачем, або спеціалістом в умовах СТО.
Позивач також наголошує на тому, що він відповідно до звіту наданого експертом та рахунку наданого СТО ТОВ «Автопланета Плюс» провело та здійснило розрахунок, перерахувавши кошти за ремонт пошкодженого транспортного засобу. До того ж, страхова компанія в якій був застрахований транспортний засіб апелянта, а саме ПрАт «Європейський страховий альянс», добровільно компенсувало в межах ліміту страхової відповідальності частину суми страхового відшкодування, що свідчить про те, що ПрАТ «Європейський страховий альянс», визнав дану подію страховим випадком та здійснив виплату, впевнившись в достовірності та коректності рахунку наданого СТО ТОВ «Автопланета Плюс».
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 23.04.2018 між ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №635/18-Тз/Хр (т.1 а.с.7-19), забезпечуваним транспортним засобом за яким є "Ravon R2", д/н НОМЕР_1 .
У матеріалах справи наявне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з якого вбачається, що власником транспортного засобу "Ravon R2", д/н НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , а також наявне посвідчення водія ОСОБА_2 (т.1 а.с.22-23).
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2018 у справі №766/22931/18 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП     та накладено на останнього штраф у розмірі 340 грн.
Зі змісту вказаною постанови (т.1 а.с.26) судом встановлено, що 15.11.2018 о 07:57 год. на 4 км. автомобільної дороги Херсон-Миколаїв, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Skoda Octavia н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з (м. Херсона) с. Степанівка не надав перевагу в русі автомобілю Ravon н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
У матеріалах справи наявна схема місця ДТП (т.1 а.с.106-107).
15.11.2018 потерпіла внаслідок ДТП особа звернулась до страховика із заявою про настання страхового випадку (т.1 а.с.20-21).
На замовлення ТОВ "Брітіш Авто Клаб Асістанс" ФОП Цурпаленко Є.В. було проведено технічний огляд транспортного засобу "Ravon R2", д/н НОМЕР_1 , про що складено звіт №34433 про оцінку відповідного колісного транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП (т.1 а.с.37-51), вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу відповідно до якого склала 145 389,96 грн. У відповідному звіті суб`єктом оціночної діяльності також визначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля "Ravon R2", д/н НОМЕР_1 становить 0.
У матеріалах справи наявні докази на підтвердження кваліфікації суб`єкта оціночної діяльності ФОП Цурпаленко Є.В. (т.1 а.с.53).
Відповідно до рахунку №8477 від 15.02.2019 (та калькуляції до нього №502448) (т.1 а.с.29-33) та рахунку №0776 від 03.04.2019 (т.1 а.с.36), загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 148 913,58 грн (144 911,42 грн + 4 002,16 грн).
15.02.2019 за страховим актом №006.01603218-1  (т.1 а.с.27-28) подію визнано страховим випадком за ризиком КАСКО дорожньо-транспортна пригода і прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 144 911,42 грн.
Як вбачається з заяви щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування від 15.02.2019 (т.1 а.с.24), ОСОБА_2 просила позивача здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ "Автопланета Плюс" (СТО).
Відповідно до листа вигодонабувача за договором (АБ "Укргазбанк") від 15.02.2019 (т.1 а.с.25), останній також просив відповідача перерахувати фактичний розмір збитку у сумі 144 911,42 грн на рахунок ТОВ "Автопланета Плюс" (СТО).
02.07.2019 за страховим актом №006.01603218-2 (т.1 а.с.34-35), подію визнано страховим випадком за ризиком КАСКО дорожньо-транспортна пригода і прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.
15.02.2019 та 03.07.2019 позивачем згідно платіжного доручення №8712141 (т.1 а.с.54) та платіжного доручення №38724579 (т.1 а.с.55) було здійснено платіж за ремонт транспортного засобу потерпілої особи у сумі 144 911,42 грн та у сумі 4 002,16 грн відповідно безпосередньо на рахунок СТО ТОВ "Автопланета Плюс".
З наявних в матеріалах справи документів судом встановлено та відповідачем не заперечується, що ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП працював в ГУНП в Херсонській області.
З відповіді від НПУ про ДТП від 15.11.2018, отриману із Централізованої бази МТСБУ, яка містить інформацію про учасників ДТП, зазначено, що власником Т3 Шкода Октавія д.н. 0055, учасника ДТП, є ГУНП в Херсонській області (т.1 а.с.76-77). 
Як свідчить наявний в матеріалах справи поліс АМ № 006096268, діючий на 15.11.2018, автомобіль "Skoda Octavia", п/н НОМЕР_2 , був застрахований в ПрАТ "Європейський страховий альянс", ліміт за шкоду майну за яким становить 100 000 грн, ліміт за шкоду життю та здоров`ю – 200 000 грн (т.1 а.с.6).
Відповідно до платіжних доручень від 11.02.2020, 05.06.2020, 21.01.2020, 24.01.2020 та 21.02.2020, ПрАТ "Європейський страховий альянс" сплатило на рахунок ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн згідно зі страховим актом. 
Позивач звернувся до відповідача з претензією в якій просив в досудовому порядку здійснити перерахування коштів в розмірі 48 913,58 грн, призначення платежу: "Регрес за страховим відшкодуванням, без ПДВ" та докази надіслання відповідної претензії на адресу відповідача (т.1 а.с.61).
Однак, відповідач залишив дату вимогу без виконання та грошові кошти на користь позивача не перерахував, що стало підставою для звернення позивача із даним  позовом до суду. 
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку щодо обґрунтованість заявлених позовних вимог та задовольнив їх у повному обсязі.  
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає таке. 
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з статтею 11 цього Кодексу цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”    власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України “Про страхування” страховий випадок – подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
За нормою п. 9.1 ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно з п. 22.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як передбачено ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).
З аналізу змісту Глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття “особа, яка завдала шкоду” та “особа, яка відповідає за шкоду”. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативного захистити свої права та інтереси.
Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові (службові) обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.
Так колегія суддів зазначає, що наявними матеріалами справи підтверджується, ДТП сталось внаслідок вини водія ОСОБА_1 , який на момент скоєння ДТП працював в ГУНП в Херсонській області.
Відтак, у даному випадку саме на відповідача покладено обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові (службові) обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем.
Наявними матеріалами справи підтверджується, що загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 148 913,58 грн та такі грошові кошти позивачем були перераховані безпосередньо на рахунок СТО ТОВ "Автопланета Плюс".
Як свідчить наявний в матеріалах справи поліс АМ № 006096268, діючий на 15.11.2018, автомобіль "Skoda Octavia", п/н НОМЕР_2 , був застрахований в ПрАТ "Європейський страховий альянс", ліміт за шкоду майну за яким становить 100 000 грн, ліміт за шкоду життю та здоров`ю – 200 000 грн (т.1 а.с.6).
Відповідно до платіжних доручень від 11.02.2020, 05.06.2020, 21.01.2020, 24.01.2020 та 21.02.2020, ПрАТ "Європейський страховий альянс" сплатило на рахунок ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн згідно зі страховим актом. 
З огляду на таке, залишок суми у розмірі 48 913,58 грн має бути відшкодований позивачеві саме відповідачем, а тому колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення. 
Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта з приводу того, що оцінку колісного транспортного засобу проведено без уповноваженої особи ГУНП в Херсонській області, з огляду на таке. 
Відповідно до п. 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. 
Тобто, Методикою не передбачено обов`язку залучення до огляду транспортного засобу заінтересованих осіб, в тому числі відповідача.
Судова колегія також відзначає, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з вимогою (заявою) про огляд транспортного засобу відповідачем або залученими ним спеціалістами.
Твердження відповідача про те, що надані позивачем документи щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу не є належними доказами на підтвердження розміру матеріального збитку, зокрема, у зв`язку зі здійсненням ремонту та заміни частин ТЗ, що не пов`язані з ДТП, судом апеляційної інстанції визнаються необґрунтованими, оскільки відповідач не був позбавлений можливості самостійно визначити інший розмір матеріального збитку, зокрема, оглянути пошкоджений в ДТП транспортний засіб, зафіксувати виявлені пошкодження та здійснити незалежну оцінку вартості пошкоджених запчастин та відновлювальних робіт.
Також, колегія суддів враховує, що як водій відповідача станом на момент ДТП, так і сам відповідач в процесі досудового врегулювання спору до проведення ремонту, мав об`єктивну можливість викликати для участі в огляді пошкодженого транспортного засобу аварійного комісара та зафіксувати виявлені пошкодження. 
Однак, відповідачем не спростовано будь-якими доказами відомості, визначені в документах експерта-товарознавця, а також СТО, на якій проводився ремонт ані щодо переліку необхідних для ремонту деталей та матеріалів, ані щодо визначених в рахунках СТО сум їх вартості.
Належних доказів щодо іншого розміру збитків відповідачем не надано та матеріали справи таких даних не містять.
Не заслуговують на увагу й посилання апелянта на схему місця ДТП в якій зафіксовано відповідні пошкодження транспортного засобу, оскільки у названій схемі працівниками поліції були вказані лише видимі зовнішні пошкодження автомобіля.
Проте, працівники поліції не уповноважені на здійснення повного огляду транспортного засобу, не є оцінювачами завданої шкоди та не встановлюють ані перелік чи розмір механічних пошкоджень, ані розмір матеріального збитку, а фіксують виключно факт настання дорожньо-транспортної пригоди з видимими (зовнішніми) пошкодженнями. 
Разом з тим, оцінка завданого збитку здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена спільним Наказом Мінюсту України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, а розмір збитків, як вже вказувалось вище, може підтверджуватися висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Посилання відповідача на те, що деякі пошкодження автомобіля, могли бути спричинені не внаслідок ДТП, а виникли з інших обставин, судом до уваги не приймається, оскільки такі твердження є лише власними припущеннями відповідача, а винна у ДТП особа або ж відповідач як його роботодавець мали право самостійно оглянути пошкоджений автомобіль, забезпечити проведення експертом (оцінювачем) огляду пошкодженого транспортного засобу з оформленням відповідного незалежного висновку автотоварознавчої експертизи.
Натомість, відповідачем до матеріалів справи таких висновків не надано, доказів як наявності будь-яких пошкоджень до настання ДТП, так і завдання пошкоджень в період з моменту ДТП по дату проведення огляду експертом на автомобілі, у встановленому процесуальним законом порядку не доведено.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що пошкоджений автомобіль був оглянутий суб`єктом оціночної діяльності, на підставі чого складено відповідний звіт із зазначенням пошкоджень, отриманих під час ДТП.
Зазначені пошкодження підтверджені фотознімками, а також відображені у документах СТО (ремонтній калькуляції).
Натомість, відповідачем до матеріалів справи самостійно не надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування переліку пошкоджень, отриманих в ДТП  та розміру завданої шкоди, які позивач документально підтвердив рахунком та ремонтною калькуляцією СТО, на якій проводився ремонт автомобіля, а тому колегія суддів не приймає доводи скаржника про відсутність причинного зв`язку між ДТП та пошкодженнями транспортного засобу.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,  колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 30.08.2023 у справі №923/1454/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 21.03.2024.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Богатир К.В.

Суддя                                                                                   Філінюк І.Г.