П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/10468/22	

Перша інстанція: суддя Стефанов  С.О.,
повний текст судового рішення (ухвали)
складено 16.11.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Димерлія О.О., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо зменшення розміру пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2023 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.04.2019 року та з 01.02.2020 року основного розміру пенсії з 90% на 70% грошового забезпечення, яке зазначено в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО65260 від 09.12.2020 року, та обмеження з 01.04.2019 року та з 01.02.2020 року перерахованої ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 року та з 01.02.2020 року з урахуванням основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, та без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.
Вказане судове рішення набрало законної сили 08.11.2022р.
06 листопада 2023 року до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження (вхід. № 38580/23), в якій заявник просив провести заміну позивача по справі №420/10468/22, з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , як його спадкоємця та правонаступника, в порядку статті 52 КАС України, для належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/10468/22, в частині нарахування суми недоотриманої ОСОБА_1 пенсії за період з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року.
В обґрунтування своєї заяви заявник вказав, що ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю вибув як сторона у даній справі №420/10468/22, при цьому за життя встиг подати заяву до ГУ ПФУ про виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Заявник – ОСОБА_2 в свою чергу, є спадкоємцем померлого батька ОСОБА_1 (позивача у цій справі), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №1890 по спадковій справі №10/2023, яке видано 17.10.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В., а тому заданою справою як вважає заявник, він є правонаступником, з огляду також на те, що за життя його батькові не були виплачені нараховані на виконання судового рішення суми недоотриманої пенсії за період з 01.04.2019р. по 01.02.2020р. За вказаного, заявник вважав правомірним проведення заміни ОСОБА_1 на ОСОБА_2 , як його спадкоємця та правонаступника в порядку ст. 52 КАС України, для належного виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/10468/23.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року, заяву ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження про заміну сторони виконавчого провадження по справі №420/10468/22 задоволено.
Замінено стягувача – ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з виконання судового рішення в адміністративній справі №420/10468/22, на його правонаступника ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ГУ ПФУ в Одеській області подало на зазначену ухвалу апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 16.11.2023р. та винести ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що особи, визначені у ч.1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ, у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_1 відповідно до ч.3 ст.61 указаного Закону, із зверненням про виплату нарахованих на виконання рішення суду і невиплачених ОСОБА_1 сум пенсії до Головного управління не зверталися. Апелянт також вказує, що ч. 5 ст. 15 Закону України “Про виконавче провадження” передбачає можливість заміни сторони правонаступником. Однак, будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 є саме правонаступником померлого ОСОБА_1 щодо отримання невиплачених за життя коштів, особою не надано, зокрема як стверджує скаржник заявником не було надано до суду відповідних доказів (свідоцтва про право на спадщину), з яких би вбачалось, що він набув право на все майно (або відповідну частину ) позивача в справі — ОСОБА_1 , в зв`язку з чим відсутні підстави для заміни в цій справі сторони її правонаступником. Окрім того, на думку апелянта спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
На підставі ст.ст.311, 312 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення (в даному випадку ухвали) в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи вказану ухвалу, застосовуючи приписи ст. ст. 52, 379 КАС України, ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.25, 1216, 1218, 1219 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції вважав, що спірні правовідносини допускають правонаступництво та ОСОБА_2 , як син померлого ОСОБА_1 (позивача), має право на одержання сум пенсії, не отриманих пенсіонером, у зв`язку із чим вбачав наявними підстави для заміни правонаступником сторони виконавчого провадження стягувача у даній справі – на ОСОБА_2 .
Надаючи оцінку обґрунтованості такого висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Перш за все апеляційний суд звертає увагу, що ключовим питанням у цій справі є правонаступництво у спірних відносинах та, як наслідок, можливість заміни сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, у зв`язку зі смертю позивача.
Відповідно до статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Як визначено ч. 1 та 4 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Отже, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника (сторони чи третьої особи) і він продовжує участь останнього у розгляді справи.
За приписами ч.ч.1,2 ст.15 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження», сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. 
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. 
Положення частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 379 КАС України, зміст якої наведено вище.
Отже, обов`язковою умовою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття однієї із сторін виконавчого провадження та правонаступництво сторони, що вибула, іншим суб`єктом з переходом прав та обов`язків.
Крім того, зазначений вище Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абз.2 ч.4 ст.4 Закону № 1404-VIII).
Отже, виходячи з наведених приписів чинного законодавства, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Відповідно до обставин цієї справи, Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2022 у справі №420/10468/22 було зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 року та з 01.02.2020 року з урахуванням основного розміру пенсії 90% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, та без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. Виконавчий лист 420/10468/22 з виконання рішення суду, виданий 08.12.2022, однак до примусового виконання не пред`являвся. Виплата пенсії припинена з 01.01.2023 у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 05.12.2022 №11848.
Згідно зі  ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій  статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Водночас, спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є  Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 61 означеного Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.
Враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15.12.2023 року у справі №805/2628/18-а, колегія суддів також звертає увагу, що для вказаної категорії пенсіонерів постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За приписами зокрема п. 2.26 Порядку №22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.
Подібні положення щодо виплати суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю містить також і Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ).
Оцінюючи доводи скаржника, апеляційний суд вважає за доцільне також вказати, що Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1  (далі - Порядок №3-1).
Пунктами 3, 9 Порядку № 3-1 визначено, що така заява подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Разом із заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подаються такі документи: 1) свідоцтво про смерть пенсіонера; 2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника; 3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Разом з цим, зі смертю особи, незалежно від її статусу, пов`язаний інститут спадкування, що регламентується, головним чином, нормами цивільного права.
В силу вимог ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України  до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.
Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.
Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.
Тобто у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої  статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Аналогічні приписи містяться у ч.1 ст.91 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, у тому числі кошти відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили за життя позивача.
У відповідності до ст.ст.1218, 1219 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені  статтею 608 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Таким чином, у контексті спірних правовідносин, які виникли у цій справі, колегія суддів зазначає, що особливість пенсійних (публічно-правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям.
Водночас, недоотримана, у зв`язку зі смертю пенсіонера, сума пенсії, на яку він мав право, виплачується, зокрема, в порядку Закону № 1058-IV, а також у порядку  Закону №2262-ХІІ (для категорії пенсіонерів-військовослужбовців).
З наведених вище приписів чинного законодавства у сфері регулювання спірних правовідносин слідує, що виплата суми пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера, за загальним правилом, здійснюється у позасудовому порядку (добровільно) органами Пенсійного фонду України членам сім`ї, особам, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, особам, що знаходилися на його утриманні, які звернулися із відповідною заявою протягом 6 місяців з дня смерті пенсіонера.
У разі відсутності членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в межах цього строку суми пенсій, призначених, зокрема, за Законом № 1058-IV, можуть входити до складу спадщини.
Сума пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера охоплює собою всю суму заборгованості Пенсійного фонду України, у тому числі, кошти, які нараховані на виконання рішення суду, але невиплачені.
Також, апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 750/7865/18 за позовом фізичної особи до органу пенсійного фонду щодо виплати нарахованої, але невиплаченої його спадкодавцю (батьку позивача) пенсії дійшла висновку, що судові рішення, на підставі яких в органу пенсійного фонду виник обов`язок провести доплату до пенсії, позивача не стосуються. Тому звернення із заявами про заміну стягувача правонаступником у цих виконавчих провадженнях після їх закінчення не призведе до захисту порушеного права позивача.
Колегія суддів також зазначає, що аналогічне питання було предметом розгляду касаційним судом у справі №420/244/20, та у постанові від 28.11.2023р. у вказаній справі Верховний суд зазначив зокрема, що тільки у змагальному судовому процесі, суд відповідної юрисдикції має можливість, зокрема, встановити, необхідні для вирішення спору щодо виплати неодоотриманої за життя суми пенсії, фактичні обставини, зокрема:
- поточну суму заборгованості органу пенсійного фонду, яка виникла, зокрема, у зв`язку з невиконанням рішення суду за життя пенсіонера, шляхом витребування у органу пенсійного фонду відповідної довідки із зазначенням конкретної суми, яка залишилася невиплаченою;
- статус позивача у справі щодо стягнення недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (член сім`ї/особа, що перебувала на утриманні померлого пенсіонера/спадкоємець);
- наявність інших осіб з аналогічним статусом, які також претендують/мають право на отримання недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера;
- дату звернення позивача із заявою до пенсійного фонду про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера;
- подання позивачем всіх необхідних документів, передбачених Порядками №22-1, № 3-1 (в залежності від положень, за якими призначалася пенсія особі, яка померла);
-процедури, за якої у особи виникло відповідне право (суд має встановити, в якому порядку особа звернулася за недоотриманою пенсією у зв`язку зі смертю пенсіонера - як член сім`ї, який проживав разом із пенсіонером на день його смерті/особа, яка перебувала на його утриманні або як спадкоємець).
З огляду на вищенаведені висновки, спірне процесуальне питання, у випадку відмови органу пенсійного фонду у позасудовому порядку (добровільно) здійснити виплату суми недоплаченої пенсії, не може бути вирішений за правилами статей  52,  379 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони виконавчого провадження.
Проаналізувавши усе вищенаведене у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони в виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.
Відтак, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, що свідчить про хибність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для заміни сторони/стягувача у виконавчому провадженні.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 16 травня 2023 року по справі №420/288/21 та від 27 вересня 2023 року по справі №420/16546/21, від 15.12.2023 року у справі №805/2628/18-а, від 29 листопада 2023 року у справі №420/18680/21 та інш., які в силу положень ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для врахування судами при вирішення аналогічних спорів.
Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Згідно ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спірного процесуального питання.
Отже, огляду на встановлену під час апеляційного перегляду справи помилковість висновків суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскаржувала ухвала Одеського окружного адміністративного суду є такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, та на підставі ст. 317 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Керуючись ст. 241-243, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 378 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №420/10468/22 – скасувати.
Прийняти у справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження по справі №420/10468/22 - відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		Т.М. Танасогло	
Судді	  	А.В. Крусян    О.О. Димерлій