ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року		Справа № 380/11873/23 пров. № А/857/16953/23	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Мікули О.І.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління МВС України у Львівській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року (суддя Гулкевич І.З., м.Львів),
ВСТАНОВИВ:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі – МВС) в якому просив:
визнати протиправними дії МВС щодо повернення на доопрацювання матеріалів стосовно призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення по суті (про призначення грошової допомоги або про відмову у призначенні грошової допомоги);
зобов`язати МВС повторно розглянути заяву (рапорт) ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги і додані до неї матеріали, та прийняти одне із рішень передбачених пунктом 9 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника поліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі – Постанова №850, Порядок №850 відповідно). 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що підставами для відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги стало те, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС (далі – Департамент) вказано на те, що медико-соціальна експертна комісія (далі – МСЕК) проведена з порушенням пунктів 10 та 16 «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (далі – Положення №1317, Постанова №1317 відповідно). Зазначає, що оскільки надіслані матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги не відповідали положенням Постанови №850, то відповідач позбавлений можливості прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги не відповідає підставам відмови, що передбачені в Порядку №850. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 проходив службу у органах внутрішніх справ України.
Відповідно до свідоцтва про хворобу від 10.12.2013 № 661, виданого військово-лікарською комісією Головного управління МВС у Львівській області (далі – Головне управління), у позивача наявне захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 13.03.2023 серії 12 ААА № 012458, позивачу встановлено 45% ступеня втрати професійної працездатності.
Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК до довідки від 13.03.2023 серії 12 ААВ № 728749, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності (захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ). Інвалідність встановлена до 01.04.2024.
16.03.2023 позивач звернувся до голови Ліквідаційної комісії Головного управління (далі – Ліквідаційна комісія) із заявою (рапортом), у якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що внаслідок отримання захворювання, пов`язаного із проходженням служби органах внутрішніх справ йому встановлено ІІІ групу інвалідності. До заяви (рапорту) позивач долучив такі документи: довідку МСЕК про втрату працездатності; копію виписки МСЕК про встановлення групи інвалідності; постанови ВЛК, довідку Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта», довідку обласної МСЕК від 13.03.2023 №1 №400, відповідь Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України у Львівській області» (далі – ДУ), відповідь обласної МСЕК №1 від 15.03.2023, копію паспорта та ідентифікаційного коду; реквізити банківського рахунку.
Ліквідаційна комісія на підставі поданих позивачем документів склала висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» (далі – Закон №565-ХІІ) у зв`язку із встановленням йому інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
Надалі Ліквідаційна комісія зазначений висновок разом з поданими позивачем документами надіслала до МВС для прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
25.04.2023 Департамент пенсійних питань та соціального захисту МВС (далі – Департамент-1) скерував Ліквідаційній комісії лист № 26909/49-5996-2023 «Про повернення матеріалів» відповідно до якого за результатами розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Департаментом вказано на те, що МСЕК щодо нього проведена з порушенням, зокрема: пункту 10 Положення № 1317, відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися. Також зазначено, що поліклінікою ДУ ОСОБА_1 для проходження МСЕК не скеровувався. 
Згідно з статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання пов`язані з виплатою одноразової грошової працівнику міліції регламентував Закон №565-ХІІ .
Так, відповідно до статті 23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
07.11.2015 Закон №565-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію»(далі – Закон №580-VІІІ).
Абзацом 3 пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» .
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що за позивачем, який проходив службу в органі внутрішніх справ, і якому встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням цієї служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-ХІІ .
Такий підхід щодо застосування норм права реалізовано Верховним Судом, зокрема, в постановах від 7 березня 2018 року у справі №464/5571/16-а, 21 червня 2018 року у справі №822/31/18 та від 28 серпня 2018 року у справі №804/6297/17.
КМУ 21.10.2015 прийняв Постанову №850, якою затвердив Порядок №850.
Згідно із пунктом 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:
- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії:
- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;
- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Відповідно до пункту 8 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Пунктом 9 Порядку №850 передбачено, що Міністерство внутрішніх справ в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Підстави для відмови у виплаті грошової допомоги встановлені пунктом 14 Порядку №850, а саме, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, зокрема, якщо інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
З аналізу зазначених норм вбачається, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям МВС відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).
З матеріалів справи видно, що висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не погоджений посадовими особами МВС. При цьому жодного рішення відповідно до пункту 9 Порядку №850 МВС прийнято не було.
Неприйняття жодного рішення свідчить про недотримання МВС встановленого законодавством порядку вирішення цього питання.
Крім того, повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства Порядком №850 не передбачено, а тому дії відповідача щодо повернення документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечать зазначеним вище нормам.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №822/1579/17, 5 лютого 2020 року у справі №580/103/19.
Щодо посилань відповідача на те, що на засідання МСЕК не запрошувався та не був присутнім представник закладу охорони здоров`я МВС, що є порушенням вимог Положення №1317, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 10 Положенням № 1317 передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.
Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.
До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.
З урахуванням наведеного слід дійти висновку, що склад комісії затверджується МОЗ, а участь представника закладів охорони здоров`я МВС не є безумовною.
Крім цього, суд звертає увагу, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання органами державної влади своїх функцій щодо залучення представника закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії.
Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі та обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку. 
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. І. Мікула