ПОСТАНОВА 
іменем України

13 лютого 2024 року                                                 м. Кропивницький

справа № 405/4067/23
провадження № 22-ц/4809/416/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач –  Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22 листопада 2023 року у складі судді Шевченко І.М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі по тексту – ОКВП «Дніпро-Кіровоград») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.
В обґрунтування позову посилалося на те, що шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 та видачею абонентської книжки відповідачі вступили у фактичні договірні відносини з підприємством і їм надавались послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач договірні відносини виконав у повному обсязі, але відповідачі взятих на себе зобов`язань по оплаті наданих послуг належним чином не виконують, у зв`язку з чим виникла дана заборгованість. Станом на 01 травня 2023 року заборгованість відповідачів перед підприємством складає 13 130,84 грн за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2023 року.
Посилаючись на зазначені обставини просило суд солідарно стягнути з відповідачів борг за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 13434,45 грн, з яких: борг за послуги водопостачання та водовідведення – 13130,84 грн, індекс інфляції 266,43 грн та 3% річних – 37,19 грн за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2023 року.
Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22 листопада 2023 року позовну заяву залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОКВП «Дніпро-Кіровоград» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовної заяви.
Відзив на апеляційну  скаргу  до апеляційного суду не надходив.
Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01 квітня 2012 року надавало відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають в ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та є споживачами послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення (а.с.3).
ОСОБА_1 проживає і прописана за адресою проживання АДРЕСА_1 (а.с.13).
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою в АДРЕСА_2 (а.с.15)
Ухвалюючи рішення про залишення позовної заяви без задоволення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що всупереч вимогам Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» позивачем не було надано належних доказів, з яких можна було б встановити, чи надавались взагалі ОСОБА_1 рахунки, коли саме (періоди), які саме розміри спожитих послуг там зазначались, діючі тарифи та інше, позивачем не надано доказів об`ємів спожитих послуг відповідачем, відповідно до приладів обліку. Відмовляючи у задоволенні вимог до ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з листопада 2012 року зареєстрований в АДРЕСА_2 і, навіть, у тимчасовому договорі, наданому представником позивача на обґрунтування позовних вимог, він не зазначений в якості проживаючих осіб за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.
Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використання внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.
Згідно з пунктом п`ятим частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч.ч.1, 3  ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Як убачається з договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) в багатоквартирному будинку від 31 січня 2020 року, укладеного між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОСОБА_1 , що є власником (співвласником/користувачем) нерухомого майна – індивідуальним споживачем, виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язався оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку та строки, та на умовах, передбачених цим договором (а.с.9).
Отже, особа, яка є споживачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зобов`язана сплачувати надані їй такі послуги вчасно.
З письмових доказів по справі убачається, що відповідач свої обов`язки щодо оплати отриманих послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення частково виконувала по червень місяць 2022 року. З липня 2022 року оплата за надані послуги водопостачання та водовідведення не здійснювалась взагалі, про що свідчить довідка про нарахування плати та розмір платежів з печаткою та підписом начальника абонентського відділу Мілютіної О.М. (а.с.3), який колегія суддів вважає належним та допустимим доказом.
На думку колегії суддів, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищевказаного не врахував, не дослідив письмові докази, які підтверджують наявність між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ОСОБА_1 договірних відносин щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, довідку про нарахування плати та розмір платежів, з якої убачається, що послуги споживачем отримувалися, проте оплата здійснювалась до певного періоду не у повному обсязі, а у подальшому не здійснювалась взагалі, і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про недоведеність позивачем порушення його прав відповідачем ОСОБА_1 .
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення заборгованість складає 13434,46 грн, з яких борг за послуги водопостачання та водовідведення – 13130,84 грн, індекс інфляції 266,43 грн та 3% річних – 37,19 грн за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2023 року (а.с.3, 4).
Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 сплатила зазначену заборгованість.
Також, матеріали справи не містять доказів, що у вказаний спірний період ОКВП «Дніпро-Кіровоград» за адресою:  АДРЕСА_1 , не надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, як і не містять доказів того, що такі послуги надавалися неналежної якості.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про порушене право позивача, а відтак і обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 13130,84 грн з ОСОБА_1 .
Колегія суддів також приходить до висновку також щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих згідно з вимогами ч.2 ст.625 ЦК України, з огляду на таке.
У постанові Верховного Суду від 30.01.2019 по справі №922/175/18 зазначено, що формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст. 549 цього Кодексу.
Отже, положення ст. 549 ЦК України (штраф, пеня) та ст. 625 ЦК України (3% річних, інфляційні втрати) є різними за своєю правовою природною.
У даній справі, що переглядається, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням виконання обов`язку зі сплати за отримані житлово-комунальні послуги.
Отже, вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, ґрунтуються на вимогах закону.
Згідно з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, наданих позивачем, 3% річних за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2023 року складають 37,19 грн, а інфляційні втрати - 266,43 грн.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 02.11.2012 по теперішній час, що підтверджується довідкою №013429/1 про реєстрацію місця проживання особи (а.с.16).
Оскільки письмовими доказами по справі не підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , або проживає за вказаною адресою та споживає послуги з водопостачання та водовідведення, підстави для стягнення боргу з відповідачів у солідарному порядку відповідно до ст.543 ЦК України відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин. Зазначене відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у загальному розмірі 13434,46 грн, з яких: борг за послуги водопостачання та водовідведення – 13130,84 грн, індекс інфляції - 266,43 грн та 3% річних – 37,19 грн за період з 01 травня 2021 року по 30 квітня 2023 року
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання позовної заяви у розмірі 2684 грн та подання апеляційної скарги по справі у розмірі 4026 грн.
У позовних вимогах до  ОСОБА_2 слід відмовити із зазначених вище підстав.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22 листопада 2023 рокускасувати та ухвалити нове.
Позов Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (код ЄДРПОУ 03346822, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а) заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 13434 (тринадцять тисяч чотириста тридцять чотири) грн 46 коп, з яких 13130 (тринадцять тисяч сто тридцять) грн 46 коп – сума боргу, 37 (тридцять сім) грн 19 коп – 3% річних та 266 (двісті шістдесят шість) грн 43 коп інфляційних втрат.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» (код ЄДРПОУ 03346822, м. Кропивницький, вул. Соборна, 19а) судові витрати у розмірі 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн. 
У позовних вимогах в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко
       
С.І. Мурашко