ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 686/2517/24
Провадження № 33/4820/189/24

Суддя Хмельницького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши у відкритому засіданні в місті Хмельницькому з участю секретаря Мельничук К.С., захисника Кондратюка О.А., апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , непрацюючого, 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.

За постановою суду, ОСОБА_1 17 січня 2024 р. о 23 год. 45 хв. на 274 км. автодороги М-30 «Стрий – Кіровоград – Знам`янка» на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху керував автомобілем "Opel", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Постанову суду вважає є незаконною та необґрунтованою, винесеною без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події.
Апелянт вказує, що факт керування ним транспортним засобом не оспорює, проте вину не визнає, оскільки алкогольних напоїв не вживав і відповідно в стані алкогольного сп`яніння не знаходився.
Зазначає, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції висували йому різні претензії, між ними виник конфлікт.  ОСОБА_1 пропонував пройти освідування в медичному закладі, проте патрульні почали кричати, що і так складуть адмінпротокол, тому він вимушений був пройти освідування на місці. Надалі було оголошено «повітряну тривогу», працівники поліції повідомили, що пізно їхати до медичного закладу, відмовивши у його проханні та склали протокол.
Зазначає, що мотивувальна частина постанови відповідає лише змісту протоколу про адміністративне правопорушення, складеного працівниками патрульної поліції, а не містить встановлених судом обставин, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів.
Крім того, судове засідання 31.01.2024 року, всупереч вимогам закону, було проведено без його участі, оскільки суд проігнорував клопотання щодо відкладення справи на іншу дату, з метою скористатися послугами адвоката для захисту своїх інтересів. 

Позиції учасників апеляційного провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного перегляду справи захисник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Мотиви суду

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 130 ч. 1 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб – накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнав, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. Зокрема відомостями із:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 254415 від 18.07.2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 17 січня 2024 р. о 23 год. 45 хв. на 274 км. автодороги М-30 «Стрий – Кіровоград – Знам`янка» на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху керував автомобілем "Opel", номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 1);
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у зв`язку з виявленими ознаками (почервоніння обличчя, різкий запах з порожнини рота, тремтіння кінцівок пальців рук) ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager». Проба позитивна, 0,38‰ (а.с. 3);
- роздруківки з технічного приладу «DragerAlcotest 6810» від 17.01.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Результат тесту – 0,38 ‰ (а.с. 2); 
- відеозапису із нагрудних камер поліцейських, що доданий на диску до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №254415 від 18.07.2024 року, з якого вбачається факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосування технічного приладу «Drager», результат позитивний – 0,38 ‰ (а.с. 7).
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
За результатами апеляційного перегляду провадження суд вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються наведеними доказами.
Доводи про те, що суд порушив право ОСОБА_1 на захист, оскільки суд розглянув справу у його відсутність, проігнорував клопотання про відкладення розгляду справи, на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного. 
Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, коли кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Частиною першою статті 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за її відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення особи про місце та час розгляду справи. 
Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою. 
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 254415 від 18.07.2024 року вбачається, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про розгляд справи в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області 31.01.2023 року о 09 годині 00 хвилин, що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутнє клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з відповідним штемпелем Хмельницького міськрайонного суду, що б підтверджувало його надходження, а тому доводи ОСОБА_1 з приводу того, що судом проігноровано його клопотання апеляційний суд вважає безпідставними.
Крім того, в апеляційному суді ОСОБА_1 була надана можливість скористатись допомогою захисника, що він і зробив. Однак, переконливих доказів його невинуватості стороною захисту не наведено та не встановлено таких апеляційним судом. 
Доводи апелянта про те, що алкогольних напоїв він не вживав і відповідно в стані алкогольного сп`яніння не знаходився апеляційний суд не бере до уваги, оскільки в складеному на місці зупинки акті огляду за участю ОСОБА_1 поліцейським чітко вказано, що огляд проводився в зв`язку з наявністю почервоніння обличчя, різкого запаху з порожнини рота, тремтінням кінцівок пальців рук. Вказані обставини давали право поліцейському проводити такий огляд, з результатами якого погодився ОСОБА_1 , засвідчивши ці обставини своїм підписом як у акті огляду, так і у протоколі. 
Крім того, в матеріалах адміністративного провадження, а саме в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 254415 від 18.07.2024 року, міститься письмове пояснення ОСОБА_1 , де він визнає, що 18.07.2024 року керував транспортним засобом "Opel" та перед цим випив лате з сиропом, який мав вміст алкоголю (а/с 1).  
Посилання ОСОБА_1 щодо порушення процедури проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки працівники поліції не доставили його до медичного закладу для проведення такого огляду, апеляційний суд до уваги не бере, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я) .
Отже, вимогами Інструкції передбачено, що лише у разі відмови від проходження огляду на місці, або незгоди з результатами огляду, огляд проводиться у медичному закладі. 
Як вбачається з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810». Продувши вказаний прилад, результат тесту становив 0,38‰. Проти результатів тесту він не заперечував. Від проходження огляду в медичному закладі відмовився. 
У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та погодився із результатом такого огляду, підстав для направлення його до медичного закладу в працівників поліції не було. 
Також в апеляційному суді не знайшли свого підтвердження апеляційні твердження ОСОБА_1 про психологічний тиск на нього з боку поліцейських, які оформляли матеріали про адміністративне правопорушення щодо нього 17.01.2023 року. Відеозапис не містить ознак здійснення тиску на водія, погроз чи залякування, все відбувалося коректно та ввічливо.
Отже, огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений відповідно до вимог вищевказаної Інструкції.
Тому, працівники поліції правомірно склали щодо нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Отже, судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б не були предметом дослідження в суді першої інстанції, або порушень судом вимог матеріального або процесуального закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ст.130 ч.1 КУпАПу виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає відомостям характеризуючим особу правопорушника.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду є законною та обґрунтованою, та підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1КУпАП – залишити без змін.

Постанова є остаточною, набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя: