ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року	 	Справа № 300/2366/23 пров. № А/857/12047/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Гуляка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області   про скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 6 червня 2023 року (суддя Матуляк Я.П., м.Івано-Франківськ),-
ВСТАНОВИВ:
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУПФ-1) в якому просив:
скасувати рішення ГУПФ-1 про відмову в переході за віком, обчисленої за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) на пенсію згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі  - Закон №2493-III) від 04.04.2023 №926100139153 (далі – Рішення);
зобов`язати ГУПФ зарахувати позивачу період роботи з 05.03.1985 по 11.04.2002 на посаді сільського голови с.Добринів та службу в лавах радянської армії з 11.05.1973 по 02.05.1976 до стажу державної служби та перевести на пенсію державного службовця з 30.03.2023, відповідно до пункту 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» (далі – Закон №889-VIII) та статті 37 Закону України «Про державну службу» (далі – Закон №3723-XII) у розмірі 60 % заробітної плати, зазначених у довідках від 03.03.2023 №№02-28/632, 02-28/633 (далі – Довідка №№632, 633 відповідно) виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області (далі – Міська рада).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 6 червня 2023 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржило ГУПФ, яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В доводах апеляційної скарги вказує, що оскільки пенсія згідно Закону №3723-XII була призначена з 18.05.2013, то права на перерахунок пенсії з 30.03.2023 він не має. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У зв`язку звільненням у відставку судді ОСОБА_2 , (головуючий суддя у цій справі), згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2023, справа №300/2366/23 передана на розгляд головуючого судді Качмара В.Я.
У відповідності до частини першої статті 311 КАС, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має стаж більше як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, тому має право на переведення на пенсію за віком згідно з статтею 37 Закону №3723-XII. Крім того, всі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача. 
Такі висновки суду першої інстанції є дещо помилковими, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.
30.03.2023 позивач направив на адресу пенсійного органу заяву про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII.
У зв`язку з впровадженням принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, вказана заява розглянута ГУПФ-1, за результатами розгляду якої прийнято Рішення (а.с.24).
Згідно вказаного Рішення, ОСОБА_1 відмовлено в переході пенсії за віком обчисленої за Законом №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №2493-III. Крім цього, вказано, що з 01.06.2015 раніше призначені пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом, не перераховуються. Довідки №№632, 633 видані безпідставно та права на перехід пенсії немає.
Разом з тим, як стверджує апелянт, хоча на вказані обставини суд першої інстанції не звернув увагу, позивачу з 18.05.2013 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII, з врахуванням стажу в органах місцевого самоврядування 17 років 1 місяць і 4 дні.
До 01.03.2019 ОСОБА_1 отримував пенсію за віком згідно норм Закону №3723-XII. З 01.03.2019 позивача було автоматично переведено на пенсію за віком згідно Закону №1058-IV.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII передбачено, що Закон № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.
Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та не заперечується сторонами, станом на 31.03.2014 (день звільнення з посади начальника фінансового відділу Краматорської міської ради у зв`язку із виходом на пенсію) стаж роботи позивачки в органах місцевого самоврядування становив 36 повних років.
Як видно з матеріалів справи, а саме записів трудової книжки позивача від 24.08.1984 НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у період з 05.03.1985 обраний на посаду голови виконавчого комітету Добринівської сільської ради народних депутатів (далі – Сільська рада); 28.04.1994 прийняв присягу державного службовця 26.04.1994. Присвоєно 9 ранг державного службовця; 29.06.1987, 20.04.1990, 25.07.1994 - обраний головою виконавчого комітету Сільської ради; 24.12.2001 присяга посадової особи місцевого самоврядування; 11.04.2002 звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень. Далі, як видно із записів трудової книжки позивач не перебував на посадах державної служби.
Проте, апеляційний суд наголошує на тому, що як вказано ГУПФ у відзиві на позов та апеляційній скарзі, ОСОБА_1 з 18.05.2013 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII, з врахуванням стажу в органах місцевого самоврядування 17 років 1 міс 4 дні, тобто це саме період з 05.03.1985 по 11.04.2002. Відтак, вказаний спірний період перебування позивача на відповідній посаді уже врахований йому у стаж державної служби і повторно враховувати вказаний період шляхом постановлення відповідного судового рішення апеляційний суд вважає недоцільним. Первинно призначаючи позивачу пенсію державного службовця (18.05.2013) ГУПФ визнано, що такий період роботи віднесено до посад державної служби і станом на час розгляду вказаної справи не може ним відкидатися.
Щодо служби в лавах радянської армії, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військова служба зараховується до стажу роботи незалежно від місця її проходження.
Положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 1 статті 8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Так, пунктом 3 «Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі – Порядок №283) встановлено, що до стажу державної служби включаються, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.
Таким чином, з наведених положень слідує, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно матеріалів справи, позивач в період з 11.05.1973 по 07.05.1976 проходив службу в лавах радянської армії, що підтверджується записами в трудовій книжці та військовим квитком. 
Отже, періоди проходження ОСОБА_1 військової служби з 11.05.1973 по 07.05.1976 необхідно зарахувати до стажу державної служби.
Вказані висновки узгоджені із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 07 березня 2018 року у справі №240/381/17.
В розрізі викладеного, апеляційний суд зауважує, що з урахуванням періодів роботи позивача з 05.03.1985 по 11.04.2002 та 11.05.1973 по 02.05.1976 стаж державної служби у позивача складає 20 років 26 днів, тобто є достатнім для призначення пенсії державного службовця згідно пункту 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII.
Щодо вимог про нарахування і виплату пенсії у розмірі 60 % заробітної плати, зазначених у Довідка №№632, 633, то необхідно звернути увагу на наступне.
Так, статтею 37-1 Закону №3723-ХІІ (в редакції, яка діяла до 01.01.2015) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Разом з тим, 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 (далі Закон №76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця був встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії» (далі – Постанова №865), проте на час звернення позивача із заявою про переведення на пенсію та її перерахунок (30.03.2023), дана постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України  від 19.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення осіб» (далі – Постанова №622), яка набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 01.05.2016.
У ході реформування системи державного управління 10.12.2015 прийнято Закон №889-VIII, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням.
Зазначений Закон набув чинності 01.05.2016, у зв`язку з чим положення Закону №3723-XII частково втратили чинність, у тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.
Натомість у статті 90 Закону №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.
Отже, на момент звернення позивача про переведення із пенсії відповідно до Закону 1058-IV на пенсію за віком згідно із Законом №889-VIII, з урахуванням Довідок №№632, 633 не передбачено перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку із підвищенням окладів.
Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУПФ здійснити нарахування і виплату пенсії у розмірі 60 % заробітної плати зазначених у Довідках №№632, 633.
Вказаний висновок щодо застосування правових норм, у аналогічній справі викладений у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №691/770/16-а, 28 жовтня 2019 року у справі №751/7325/17, 29 вересня 2022 року у справі №234/6967/17.
Наведені обставини та норми права, судом першої інстанції враховані не були, що відповідно призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на вище викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом: 
визнання протиправним та скасування Рішення в частині відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до пункту 12 розділу XI Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII;
зобов`язання ГУПФ зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період служби в лавах радянської армії з 11.05.1973 по 07.05.1976;
зобов`язання ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію відповідно до пункту 12 розділу XI Закону №889-VIII та статті 37 Закону №3723-XII.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, так як стаж позивача за період з 05.03.1985 по 11.04.2002 уже врахований у стаж державної служби при первинному призначенні пенсії 18.05.2013; нормами чинного Закону №889-VIII не було передбачено можливість перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.
Згідно частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У розрізі викладеного, оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд приходить до переконання, що такі є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до задоволення позовних вимог у спосіб, що заявлений позивачем, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, з урахуванням правової оцінки, наданої судом апеляційної інстанції у цьому рішенні.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 324, 325, 328, 329, 383 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 6 червня 2023 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області «Про відмову в переході за віком, обчисленої за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»» від 04.04.2023 №926100139153, в частині відмови у переході з пенсії за віком відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до пункту 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» та статті 37 Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період служби в лавах радянської армії з 11.05.1973 по 07.05.1976.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2023 про переведення на пенсію за віком відповідно до пункту 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» та статті 37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки наданої судом у цій постанові.
В задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений  судовий збір у сумі по 536,80 грн для кожного з відповідачів.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Гуляк