Дата документу 21.02.2024 Справа № 323/457/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/457/22 Головуючий у 1-й інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-ц/807/555/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року                                                   м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Онищенка Е.А.
при секретарі: Книш С.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сілкіної Ольги Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 10 жовтня 1998 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис за №11.
Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Спільне життя з ОСОБА_2 не склалося. З 28.01.2022 року відповідачка з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , почали проживати окремо, спільне господарство між сторонами вже не ведеться. 
Діти ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилисьпроживати разом з позивачем. Усі обов`язки щодо утримання та виховання останніх позивач несе самостійно.
16.02.2022 року позивач поштою отримав судовий наказ Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.02.2022 року, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 січня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.
ОСОБА_2 , звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, приховала той факт, що син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично з 28.01.2022 року, тобто з часу припинення шлюбних відносин між сторонами по справі, мешкають з позивачем, а відтак не перебувають на її утриманні. Діти проживають з позивачем та перебувають на повному його утриманні.
Згідно акта від 05.02.2022 року комісія в складі депутата Таврійської сільської ради Лазько Л.І. та жителів АДРЕСА_1 встановила, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з позивачем.
Судовим наказом Оріхівського районного суду Запорізької області від 11.02.2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 07.02.2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд припинити його обов`язок сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 28 січня 2022 року, та стягнути з ОСОБА_2 на його користь судові витрати.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сілкіна О.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, якимприпинити обов`язок ОСОБА_1 сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 28 січня 2022 року по 01 липня 2023 року, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 січня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 (тобто до досягнення дитиною повноліття) та стягнути з  ОСОБА_2 судові витрати.
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не були прийняті до уваги надані позивачем письмові докази при ухвалені рішення по справі. Зазначає, що довідки про взяття  ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на облік як внутрішньо переміщених осіб, надані ОСОБА_2 , не підтверджують факт їх присутності при оформлені вищезазначених довідок, не підтверджують факт знаходження дітей з матір`ю та факт їх утримання матір`ю. Показання свідків зі сторони позивача не були прийняті судом до уваги, а показанням свідків зі сторони відповідача не було надано критичної оцінки.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 - адвоката Сілкіну О.О., представника ОСОБА_2 - адвоката Мельнікову А.А., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 10 жовтня 1998 року, який зареєстрований виконкомом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, актовий запис № 11 (а.с. 7).
Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 8, 9, 10).
Шлюбні відносини між сторонами припинені в січні 2022 року.
10 лютого 2022 року Оріхівський районний суд Запорізької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 28 січня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11). 
11 лютого 2022 року Оріхівський районний суд Запорізької області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 07.02 .2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 12).
Згідно акту від 05 лютого 2022 року комісія в складі депутата Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лазько Л.І. та жителів АДРЕСА_1 встановила, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 за вказаною адресою не проживають (а.с. 13).
Відповідно акту від 17 червня 2023 року комісія в складі депутата Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лазько Л.І. та жителів АДРЕСА_1 встановила, що ОСОБА_1 проживає з синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 70).
Згідно довідки від 01.06.2022 року № 2327-5001691362 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 44).
Згідно довідки від 01.06.2022 року № 2327-5001691451 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 45).
Згідно довідки від 01.06.2022 року № 2327-5001691540 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 46).
Згідно довідки від 30.03.2022 року № 2327-5000596601 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 47).
Відповідно акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , від 04.09.2023 року, складеного працівниками Відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, за зазначеною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до викладеного в акті висновку діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно проживають з матір`ю ОСОБА_2 . Зі слів дітей батько зловживає спиртними напоями, з ними не проживає. Батько не приймає участі у вихованні, розвитку, та утриманні дітей (а.с. 82). 
Як видно з довідки директора Таврійської гімназії «Перспектива» Таврійської сільської ради ОСОБА_12, що видана ОСОБА_4 , він навчається в Таврійській гімназії «Перспектива» з 01.09.2015 року, закінчив 8 клас та переведений на наступний рік навчання (а.с. 69).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в Таврійської гімназії «Перспектива» Таврійської сільської ради з 01.09.2015 року, опікується дитиною мати - ОСОБА_2 . Останні 2 роки освітній процес здійснюється у дистанційному форматі. Мати систематично виходить на зв`язок, контролює навчання ОСОБА_6 . Батько ОСОБА_1 навчанням хлопця не цікавиться, жодного разу не телефонував, не спілкувався з класним керівником та в батьківській групі 9 класу відсутній, що вбачається з відповіді на адвокатський запит класного керівника ОСОБА_7 від 07.09.2023 року (а.с. 84).
З повідомлення директора Малотокмачанської гімназії Малотокмачанської сільської ради ОСОБА_13 вбачається, що учень 6 классу ОСОБА_5 навчається у Малотокмачанськії гімназії Малотокмачанської сільської ради з 14.02.2022 року. З 01.09.2022 року освітній процес у гімназії здійснюється у дистанційній формі. За цей час контроль за навчання і виховання сина здійснювався з боку матері ОСОБА_2 в онлайн та телефонному режимі (а.с. 83).
Декларації на медичне обслуговування дітей ОСОБА_5 , 2011 року народження, та ОСОБА_4 , 2008 року народження, укладала мати ОСОБА_2 . Відвідування лікаря здійснюється матір`ю, що підтверджується відповіддю директора ТОВ «НОВА лікарня» на адвокатський запит від 08 вересня 2023 року (а.с. 85).
Згідно акту від 06 жовтня 2023 року комісія в складі депутата Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області Лазько Л.І. та жителів АДРЕСА_1 встановила, що ОСОБА_3 з лютого 2022 року та станом на 06 жовтня 2023 року та ОСОБА_4 з лютого 2022 року до кінця червня 2023 року проживали разом з батьком ОСОБА_1 . З кінця червня 2023 року ОСОБА_4 проживав з матір`ю (а.с. 87).
Крім того, судом першої інстанції були допитані свідки з боку позивача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які зазначили, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично з січня 2022 року, тобто з часу припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачкою, мешкали з позивачем та перебувають на повному його утриманні. Мати участі у вихованні синів не приймає. Позивач має власне фермерське господарство, є добрим батьком та господарем, ОСОБА_1 купує дітям одяг, забезпечує дітей необхідними речами. Як свідок, син сторін ОСОБА_3 пояснив суду, що наразі він проживає з батьком, а його брат ОСОБА_6 з мамою. 
Допитані під час судового розгляду судом першої інстанції неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснили, що з січня 2022 року вони постійно мешкають окремо від батька з мамою ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 . Батько зловживає спиртними напоями, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Мати опікуються ними, матеріально їх утримує. З батьком стосунки діти не підтримують.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.
За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок стосуються обох батьків дитини.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово; фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом; місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна; фізична особа може мати кілька місць проживання (ст. 29 ч.ч. 1, 2, 3, 6 ЦК України).
Крім того, згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої одним із таких способів є припинення правовідношення.
Відповідно до п.п. 17, 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Таким чином слід прийти до висновку про те, що у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання дитини.
Сплата в цьому разі аліментів не відповідатиме приписам ст. 181 СК України.
У постанові від 28.09.2022 у справі № 686/18140/21 Верховний Суд сформулював правову позицію, за змістом якої, зокрема: припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує, у такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача; контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей; неповнолітній син сторін проживає по черзі у квартирі кожного з батьків; позивач не може вважатися таким, що повністю утримує сина; [син] пояснював, що речі купує собі сам (за кошти, що йому перераховує мама) або мама; отже, відсутні підстави для припинення сплати аліментів на дитину.
Колегія суддів зазначає, що з урахуванням предмета спору в цій справі, однією з обставин, яка підлягає доказуванню, є те, з ким саме з батьків проживають діти - з одержувачем аліментів чи з їх платником.
Попри наявність певних даних про проживання дітей сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 28 січня 2022 року по 01 липня 2023 року, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 січня 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 (тобто до досягнення дитиною повноліття) з батьком за адресою АДРЕСА_1 , таке проживання за обставинами справи не може бути визнане постійним і в усякому разі таким стійким і тривалим, яке давало б належні і достатні підстави для припинення стягнення з батька на утримання синів аліментів, визначених судом.
Відтак, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до повторень підстав позову, незгоди з рішенням суду першої інстанції, незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, тобто стосуються переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка. Колегія суддів вважає, що в силу положень частини третьої статті 89 ЦПК України судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно надано оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремому доказу, а підстави їх врахування чи відхилення є мотивованими.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.
Висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника, при цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Враховуючи наведене, колегія суддів уважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
Крім того, в разі зміни обставин, які впливають на право на стягнення аліментів на утримання дитини (дітей) того з батьків, з ким така дитина (діти) проживають (ст. 273 СК України, ч. 4 ст. 273 ЦПК України), особа матиме можливість звернутися до суду з новим позовом про звільнення від обов`язку сплачувати аліменти.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сілкіної Ольги Олександрівни залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 29 лютого 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка 

Е.А. Онищенко