П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
———————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/18200/22	

Категорія: 106000000          Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:26.01.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року по справі №420/18200/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини (далі – в/ч) НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено, а саме:
-          визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;
-          зобов`язано в/ч НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року.
25 січня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про визнання протиправною дію суб`єкта владних повноважень на виконанням рішення суду у справі №420/18200/22 (в порядку ст. 383 КАС України).
На обґрунтування цієї заяви позивач зазначив, що на виконання вказаного рішення суду відповідачем була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за періоди з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року в розмірі 4 503,23 грн., що підтверджується Розрахунком сум індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року від 06 вересня 2023 року вих. №1934. 
Позивач вважав, що сума виплаченої індексації не відповідає вимогам чинного законодавства тому, що індексація грошового забезпечення, яка обчислюється з урахуванням базового місяця січень 2008 року, має здійснюватися наростаючим підсумком за період з січня 2008 року по 28 лютого 2018 року. Відповідач протиправно "обнуляє" індексацію у березні 2014 року та у січні 2016 року, що відображено у таких показниках Розрахунку як коефіцієнт у відсотках та сума індексації, де записані їх нульові значення. Таким чином відповідач протиправно визначає березень 2014 року та січень 2016 року як нові базові місяці, з яких знов починає зріст індексації грошового забезпечення. Такий розрахунок індексації грошового забезпечення не відповідає рішенню суду. Тобто, рішення суду, яким зобов`язано відповідача перерахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця – січень 2008 року, яка повинна здійснюватися наростаючим підсумком за період з січня 2008 року по 28 лютого 2018 року без застосування інших базових місяців, відповідачем не виконане.
Також позивач вказував, що 09 січня 2024 року він звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання даного судового рішення. Одеський окружний адміністративний суд відмовив йому у задоволені заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду ухвалою від 18 січня 2024 року, а тому позивач вважав, що строк звернення до суду з даною заявою, передбачений ч.ч.4 та 5 ст. 383 КАС України, ним не пропущений.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року заяву позивача про визнання протиправною дію суб`єкта владних повноважень на виконанням рішення суду у справі №420/18200/22 за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – повернуто заявнику.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для спірного питання.
Доводи апеляційної скарги:
-          погодившись з правовими висновками суду першої інстанції зазначеними в ухвалі від 18 січня 2024 року, 25 січня 2024 року позивач звернувся до суду з заявою в порядку передбаченому ст. 383 КАС України про визнання протиправною дію суб`єкту владних повноважень на виконання рішення суду. Таким чином з боку позивача здійснювалися активні дії з метою захисту своїх прав. Виходячи з правових висновків ухвали суду від 18 січня 2024 року він змінив спосіб захисту своїх прав та інтересів та подав заяву до суду протягом десяти днів з дати оголошення ухвали суду і тому вважає, що строк подання заяви в порядку ст. 383 КАС України ним не був пропущений. 
-          відповідач, шляхом неправильного виконання рішення суду по справі №420/18200/22, і на даний час порушуються його права на отримання повного розміру індексації грошового забезпечення в порядку передбаченому чинним законодавством та при цьому суд першої інстанції ухвалою від 26 січня 2024 року відмовив йому в захисті та поновленні в правах.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих заявником доказів вбачається, що останній дізнався про порушення своїх прав з розрахунку сум індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року від 06 вересня 2023 року вих.№1934, однак із заявою в порядку ст. 383 КАС України звернувся до суду лише 25 січня 2024 року, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду, що передбачено ч.4 ст. 383 КАС України.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 77, 121, 383 КАС України. 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Зі змісту вказаних вище норм вбачається, що судовий контроль є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінним від позовного. Головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.
Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Частиною 4 ст.383 КАС України передбачено, що заяву, зазначену у ч.1 цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Таким чином, строк для подання заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у порядку цієї статті, який є скороченим, починає перебіг від дня, коли особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду певних рішень, вчинення ним дій чи допущення бездіяльності, які така особа просить визнати протиправними у відповідній заяві або ж - порушення відповідачем її прав, підтверджених рішенням суду, в інший спосіб.
Визначена даною правовою нормою умова "не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа" не є альтернативною визначеному 10-денному строку, а має застосовуватись саме в його межах.
Частиною 1 ст. 121 КАС України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
При цьому, норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Так, за наслідком дослідження заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів, судом апеляційної інстанції встановлено, що заявнику було виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 4 503,23 грн., що підтверджується листом відповідача від 06 вересня 2023 року вих.№1934.
Натомість, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем на виконання рішення суду заявник звернувся лише 25 січня 2024 року, тобто з пропуском десятиденного строку, який встановлено ст. 383 КАС України.
Колегія суддів зауважує, що заявником не надано суду належних доказів на підтвердження вчинення ним або адвокатом усіх необхідних дій, які б свідчили про наявність дійсного бажання реалізації процесуальних прав з метою їх захисту в межах строків встановлених процесуальним законом або їх поновлення.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що звернення ОСОБА_1 до суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України не є обставиною, що зупиняє перебіг десятиденного строку звернення до суду, який встановлено ст. 383 КАС України.
Отже, посилання апелянта на висновки суду першої інстанції викладені в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року є необґрунтованими.
З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про повернення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною дій суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду у справі №420/18200/22. 
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судові витрати під час вирішення спірного питання відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, ч.3 ст. 312, ч.4 ст. 320, ст.ст. 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 березня 2024 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.