ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2535/24 Справа № 194/1949/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корягін В.О. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Барильської А.П., Демченко Е.Л., 
при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2023 року ОСОБА_1  звернулася до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу, в якій просила встановити факт реєстрації шлюбу 07 січня 1962 року у РАЦС міста Абай Карагандинської області, актовий запис № 6, між ОСОБА_2 , 1937 року народження, уродженкою села В-Довге Орловської області, росіянкою, та ОСОБА_3 , 1938 року народження, уродженцем села Носовка Носовського району Черніговської області, який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Тернівка Дніпропетровської області у віці 85 років. 
Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою.
Ухвала суду мотивована тим, що у наданій заяві ОСОБА_1 просить суд встановити юридичний факт реєстрації шлюбу, для встановлення якого, законодавством передбачено інший порядок, тоді як до заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу заявником не надано доказів на підтвердження того, що до її пред`явлення вона зверталася до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але їй в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що у грудні їй було відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з причин того, що у свідоцтві про шлюб, укладеному між заявницею та її померлим чоловіком, зазначено рік її народження як 1938, замість вірного 1937. 
Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу заінтересована особа по справі не скористалась.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1)родинних відносин між фізичними особами; 2)перебування фізичної особи на утриманні; 3)каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4)реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5)проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6)належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7)народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8)смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9)смерті особи, яка пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
У наданій заяві ОСОБА_1 просить суд встановити юридичний факт реєстрації шлюбу 07 січня 1962 року у РАЦС міста Абай Карагандинської області, актовий запис № 6, між ОСОБА_2 , 1937 року народження, уродженкою села В-Довге Орловської області, росіянкою, та ОСОБА_3 , 1938 року народження, уродженцем села Носовка Носовського району Черніговської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Тернівка Дніпропетровської області у віці 85 років, оскільки у свідоцтві про шлюб помилково було вказано рік її народження 1938 замість вірного - 1937. 
Разом з тим, до заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу заявницею не надано доказів на підтвердження того, що до її пред`явлення вона зверталася до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але їй в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.
Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що законодавством передбачено інший порядок встановлення факту реєстрації шлюбу, а тому обґрунтовано відмовив у відкритті провадження із вказаних підстав.
Доводи апелянта в скарзі про те, що у грудні їй було відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з причин того, що у свідоцтві про шлюб, укладеному між заявницею та її померлим чоловіком, зазначено рік її народження як 1938, замість вірного 1937, - колегія суддів вважає такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали з наведених вище підстав.
При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що згідно наданого до апеляційної скарги листа Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) для вирішення питання по суті в частині формування та направлення матеріалів справи про внесення змін до актового запису про шлюб, заявниці необхідно надати заяву встановленого зразка та наступні документи: паспорт, свідоцтво про шлюб та в обов`язковому порядку свідоцтво про народження, де буде вірно зазначено дата народження заявниці.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала як така, що відповідає нормам процесуального права підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення. 
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська 

Е.Л. Демченко