Справа № 161/9727/21 	Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С. 	
Провадження № 22-ц/802/267/24  	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
27 лютого 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В., 
з участю секретаря судового засідання - Савчук О. В.,
представника позивача - Петрука І. В.,
представника відповідача - ОСОБА_4.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Валянська Тетяна Петрівна, ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», про визнання права іпотеки за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2023 року,

                                         В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі - ТОВ «ФК «Укрфінстандарт») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 27 вересня 2018 року між ним та Публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 270918, згідно умов якого одночасно з відступленням до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами, які були посвідчені нотаріально. 27 вересня 2018 року з ПАТ «УкрСиббанк» також укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно умов якого прийнято право вимоги за іпотечними договорами, а саме договором іпотеки, посвідченим 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 430, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком (далі - АКІБ) «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , договором іпотеки, посвідченим 04 вересня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б., зареєстрованим в реєстрі за № 4463, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 . Відступлення прав вимоги за іпотечними договорами здійснюється у повному обсязі та на умовах, що існують на момент відступлення права вимоги.
Позивач зазначав, що у 2021 році йому стало відомо про те, що у 2013 році ОСОБА_3 відчужив відповідачу ОСОБА_2 підвальне приміщення, яке є предметом іпотеки згідно договору іпотеки, посвідченого 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 430, а в подальшому, 05 лютого 2015 року, ОСОБА_2 згідно договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Валянською Т. П., передав підвальне приміщення в іпотеку відповідачу ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за договором позики.
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Кондратюк О. О. про визнання недійсними кредитних договорів та договору іпотеки, визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту № 11295341000 від 12 лютого 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту № 11295342000 від 12 лютого 2008 року, укладений між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 , визнано недійсним договір іпотеки від 12 лютого 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , посвідчений 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О. О., зареєстрований в реєстрі за № 430. 
На підставі зазначеного рішення суду 19 вересня 2013 року нотаріусом вилучено запис з Державного реєстру іпотек та знято заборону на відчуження предмету іпотеки в Єдиному державному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна та 19 вересня 2013 року ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу підвального приміщення площею 79 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідачем ОСОБА_2 , яке було реконструйоване останнім в магазин-кафетерій, загальною площею 182,8 кв. м.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2014 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2013 року скасоване та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Кондратюк О. О. про визнання недійсними кредитних договорів та договору іпотеки відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 липня 2014 року зазначене рішення суду залишено без змін.
04 лютого 2015 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/17331/14-ц зобов`язано приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О. О. поновити записи у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження іпотекою нерухомого майна - підвального приміщення.
Позивач також вказував, що 05 лютого 2015 року з метою уникнення виконання зобов`язання та утруднення виконання рішення суду про звернення стягнення на підвальне приміщення, між новим власником ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, та ОСОБА_1 , як іпотекодержателем, укладено договір іпотеки приміщення без згоди з первинним іпотекодержателем ПАТ «УкрСиббанк».
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2015 року у справі № 161/20602/14-ц позов ПАТ «Укрсиббанк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11295341000 від 12 лютого 2008 року у розмірі 640 003 грн 83 коп., звернуто стягнення на нежитлове приміщення загальною площею 79,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 і є предметом іпотеки згідно з договором іпотеки від 12 лютого 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О. О., шляхом проведення торгів (аукціону) за початковою ціною реалізації предмета іпотеки в розмірі не менше ринкової вартості на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. 
Станом на даний час договір іпотеки від 12 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О.О., зареєстрований в реєстрі за № 430, є дійсним і чинним, іпотека своєї дії не припинила, заборгованість ОСОБА_3 перед товариством не погашена. ОСОБА_1 надіслано вимогу ОСОБА_3 про погашення заборгованості за договором позики від 26 квітня 2021 року та повідомлення про звернення стягнення шляхом реєстрації за собою права власності на магазин, що свідчить про те, що відповідачем не визнається вищий пріоритет іпотеки ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» на зазначене нежитлове приміщення, яке було реконструйоване в магазин з підвального приміщення.
Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» просило суд: визнати з 04 вересня 2008 року його право іпотеки на магазин-кафетерій загальною площею 182,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50685707101, на підставі договору іпотеки, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , посвідченого 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О. О., зареєстрованого в реєстрі за № 430; визнати відсутнім право іпотеки ОСОБА_1 на магазин-кафетерій, що належить ОСОБА_2 та знаходиться за зазначеною адресою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50685707101; скасувати державну реєстрацію права іпотеки ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна магазин-кафетерій та знаходиться за зазначеною адресою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50685707101, а також стягнути з відповідачів на свою користь понесені по справі судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» подало апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення правильним по суті та справедливим, просив вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та треті особи приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Валянська Т. П., ОСОБА_3 , АТ «УкрСиббанк» будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. 
Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Валянська Т. П. засобами поштового зв`язку подала до апеляційного суду заяву у якій просить розглядати справу за її відсутності.
Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності вказаних осіб відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи, а причини неявки відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та третіх осіб ОСОБА_3 , АТ «УкрСиббанк» апеляційний суд визнає неповажними.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2018 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» укладено договір факторингу № 270918, згідно умов якого клієнт зобов`язується передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Обсяг прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначається первинними договорами та договорами забезпечення (пункти 1.1., 1.2. договору факторингу).
Згідно з п. 1.3. вказаного договору на день підписання цього договору загальна заборгованість боржника за кредитними договорами зазначеними у додатку 1 до цього договору (в тому числі додатковими угодами до нього) становить: за кредитним договором № 11295341000 від 12 лютого 2008 року - 1 046 601 грн 52 коп.; за кредитним договором № 11390973000 від 04 вересня 2008 року - 432 502,55 доларів США; за кредитним договором № 11390974000 від 04 вересня 2008 року - 17 982,71 доларів США; за кредитним договором №11390976000 від 04 вересня 2008 року - 210 462,05 доларів США.
Одночасно з відступленням до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами, які були посвідчені нотаріально (п. 1.5. договору).
Також 27 вересня 2018 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем ТОВ «ФК «Укрфінстардарт» укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки. За умовами вказаного договору прийнято право вимоги за іпотечними договорами, а саме договором іпотеки, посвідченим 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О. О., зареєстрованим в реєстрі за № 430, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , договором іпотеки, посвідченим 04 вересня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю. Б., зареєстрованим в реєстрі за № 4463, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 . Відступлення прав вимоги за іпотечними договорами здійснюється у повному обсязі та на умовах, що існують на момент відступлення права вимоги.
Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2013 року у цивільній справі № 161/8430/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Кондратюк О. О. про визнання недійсними кредитних договорів та договору іпотеки, визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту № 11295341000 від 12 лютого 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту № 11295342000 від 12 лютого 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , визнано недійсним договір іпотеки від 12 лютого 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , посвідчений 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О. О., зареєстрований за №430.
На підставі зазначеного заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О. О. 19 вересня 2013 року вилучено запис з Державного реєстру іпотек та знята заборона на відчуження предмету іпотеки в Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: підвального приміщення загальною площею 79 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Після зняття іпотеки 19 вересня 2013 року ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу згаданого підвального приміщення з відповідачем ОСОБА_2 .
З декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 15 грудня 2014 року слідує, що підвальне приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було реконструйоване ОСОБА_2 в магазин загальною площею 185,5 кв. м, а в подальшому 01 лютого 2016 року магазин реконструйовано в магазин-кафетерій загальною площею 182,8 кв. м.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2014 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2013 року скасоване та призначено справу до розгляду в загальному порядку.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 17 липня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Кондратюк О. О. про визнання недійсними кредитних договорів та договору іпотеки відмовлено.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2015 року у справі № 161/17331/14-ц зобов`язано приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О. О. поновити записи в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження іпотекою нерухомого майна - підвального приміщення.
Судом також встановлено, що 05 лютого 2015 року між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно умов якого позикодавець надав позичальнику в борг грошові кошти в розмірі 1 460 925 грн, що еквівалентно 58 437доларів США, до 05 травня 2015 року.
Згідно з п. 6 договору позики в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором, майновий поручитель позичальника ОСОБА_2 передав позикодавцю в іпотеку магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку із вказаною обставиною, в забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 05 лютого 2015 року між відповідачем ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як іпотекодержателем, укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Валянською Т. П. договір іпотеки, предметом якого є магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 лютого 2014 року та внесено відповідний запис про іпотеку: 8632034 та номер запису про обтяження: 8631892 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта .
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2015 року у справі № 161/20602/14-ц позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11295341000 від 12 лютого 2008 року у розмірі 640 003 грн 83 коп., звернуто стягнення на нежитлове приміщення загальною площею 79,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 і є предметом іпотеки відповідно до умов договору іпотеки від 12 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кондратюк О. О., шляхом проведення торгів (аукціону) за початковою ціною реалізації предмета іпотеки в розмірі не менше ринкової вартості на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.
Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» свої вимоги мотивувало тим, що оскільки заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2013 року у цивільній справі №161/8430/13-ц, яким було визнано недійсним договір іпотеки підвального приміщення та на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, в подальшому було скасоване та у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, тому іпотека підвального приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек, у зв`язку з чим товариство має право іпотеки з 12 лютого 2008 року.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки, обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно 
Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ст. 23 Закону України «Про іпотеку»).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 зроблено висновок, що: - виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; - запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; - за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають; - у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя; - у справі з належною вимогою (зокрема, про визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.
У випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання законної сили рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя. При цьому запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя.
Виходячи з обставин справи, що переглядається, якщо позивач вважає себе іпотекодержателем та виходить із того, що його право іпотекодержателя порушене, належним способом захисту є звернення до суду з позовом про визнання права іпотекодержателя.
У разі визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна та внесення відповідного запису до Державного реєстру іпотек, іпотекодержатель відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набуває право пред`являти вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки до особи, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки та яка набула статусу іпотекодавця.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 зазначено, що добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.
Відповідно до п. 7.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (п. 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню.
При вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки.
На момент придбання спірного нерухомого майна відповідачем ОСОБА_2 19 вересня 2013 року відомості щодо іпотеки у відповідному реєстрі були відсутні.
Позивач не доводив недобросовісності набуття ОСОБА_2 спірного нерухомого майна (підвального приміщення), хоча, виходячи з характеру цивільно-правового спору, саме позивач мав довести недобросовісність відповідача під час набуття у власність спірного майна як визначальну підставу для задоволення вимоги про визнання позивача іпотекодержателем нерухомого майна.
Отже, у цій справі презюмується, що відповідач є добросовісним набувачем спірного майна, що унеможливлює задоволення вимоги позивача про визнання його іпотекодержателем нерухомого майна.
Як правильно встановлено судом першої інстанції і це слідує з матеріалів справи, на момент укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу підвального приміщення від 19 вересня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяження. У вказаному реєстрі були відсутні також відомості про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяження при укладенні 05 лютого 2015 року договору іпотеки відповідачем ОСОБА_2 , згідно умов якого відповідачу ОСОБА_1 було передано в іпотеку реконструйоване підвальне приміщення на магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки при укладенні договору купівлі-продажу 19 вересня 2013 року, а також 05 лютого 2015 року договору іпотеки спірного нерухомого майна щодо якого в державному реєстрі були відсутні будь-які застереження про іпотеку, тому відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мали обґрунтованих сумнівів щодо існування прав чи обтяжень на це майно, у зв`язку з чим спірне нерухоме майно було вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень.
Вищенаведене дає підстави вважати, що позивач ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» всупереч ст. 81 ЦПК України не довело та не надало належні і допустимі докази на підтвердження тих обставин, на які воно покликалося як на підставу своїх вимог, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Водночас позивач в межах розгляду цієї справи не доводив недобросовісності набуття відповідачем ОСОБА_2 спірного нерухомого майна, а також недобросовісності набуття права іпотекодержателя ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно, хоча обов`язок доведення недобросовісності відповідачів під час набуття у власність спірного майна та передачу в іпотеку, як визначальну підставу для задоволення вимоги про визнання позивача іпотекодержателем нерухомого майна, лежить саме на останньому.
Крім того, спір щодо звернення стягнення на предмет іпотеки щодо спірного нерухомого майна (нежитлове приміщення загальною площею 79,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_3 і є предметом іпотеки відповідно до умов договору іпотеки від 12 лютого 2008 року) вирішено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 грудня 2015 року у справі № 161/20602/14-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 то, зважаючи на суть позовної вимоги про визнання за позивачем права іпотеки спірного нерухомого майно, така вимога задоволенню не підлягає.
Водночас наслідком вирішення судового спору має бути ефективне поновлення прав позивача, а не створення передумови для подальшого вжиття заходів для захисту відповідних прав у позасудовому порядку.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у позові ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами, не впливають на законність рішення суду та не містять підстав для його скасування. 
Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване у цій справі рішення урахував наведені положення норм матеріального права, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у вищезгаданих постановах.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд                                                 
                                      У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2023 року у цій справі залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: