ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року	  м. Одеса	Справа № 916/706/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Філінюка І.Г.
суддів Аленіна О.Ю., Таран С.В.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.
за участю:
від ТОВ «Текман» - адвокат Мельничук Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.11.2023 
по справі №916/706/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-ОПТ»
про стягнення 12198322,55 грн.
          
суддя суду першої інстанції – Бездоля Д.О.                  
місце винесення ухвали: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області. 
Повний текст ухвали складено та підписано: 08.11.2023. 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.10.2023 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Опт» задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача борг в сумі 8868701,05 грн, пеню в сумі 206219,11 грн, інфляційні втрати в сумі 1134955,30 грн, 3% річних в сумі 132475,06 грн та судовий збір в сумі 182974,84 грн.
23.10.2023 через систему «Електронний суд» до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» надійшло клопотання, в якому останнє просить суд ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.11.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» про розподіл судових витрат у справі № 916/706/23 – відмовлено.
Судом зазначено, що в матеріалах справи відсутній додаток до договору, в якому сторони визначили розмір гонорару адвоката та порядок його визначення – фіксований або погодинний, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити чи відповідає розмір витрат, заявлений до стягнення з відповідача, умовам договору.
За цих обставин, враховуючи неподання позивачем належних доказів понесення ним витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард-Опт» витрат на правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» в сумі 150000,00 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Текман» звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.11.2023 та ухвалити нове рішення, про стягнення з ТОВ «АВАНГАРД-ОПТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКМАН» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 150 000,00 гривень.
Узагальнені доводи апеляційної скарги: 
Скаржник зазначає, що на виконання вимог ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України до Суду було надано докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а саме:
-          Договір про надання правової допомоги №9Т2402/20 від 24.02.2020;
-          Додаткову угоду від 30.12.2022 року до Договору про надання правової допомоги №°Т2402/20 від 24.02.2020;
-          Детальний опис виконаних адвокатом робіт (послуг) у вигляді Додатку від 20.10.23 р. доДоговору№Т2402/20;
-          Акт виконаних робіт (послуг) від 20.10.23 за Договором №9Т2402/20.
Згідно вказаних документів вартість витрат на професійну правничу допомогу склала 150 000,00 грн.
При судовому розгляді справи судом першої інстанції було виявлено, що у додатках до Клопотання відсутній «Детальний опис виконаних адвокатом робіт (послуг) у вигляді Додатку від 20.10.23 р. до Договору №°Т2402/20», проте додаток із такою назвою був прикладений до Клопотання.
Таким чином, при завантаженні файлів додатків до клопотання виникла помилка і файл із «Актом виконаних робіт (послуг) від 20.10.23 р. за Договором №9Т2402/20» був завантажений двічі під різними назвами:
-          Детальний опис виконаних адвокатом робіт (послуг) у вигляді Додатку від 20.10.23 р. до Договору№Т2402/20;
-          Акт виконаних робіт (послуг) від 20.10.23 р. за Договором №9Т2402/20.
Скаржник зазначає, що вказана помилка не відміняє факт наданих адвокатом послуг Позивачу, до клопотання долучено фактичне підтвердження наданих послуг у формі Акту виконаних робіт.
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції. 
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної апеляційної скарги  було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Таран С.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду  від 20.11.2023.
На момент надходження вказаної апеляційної скарги матеріали справи №916/706/23 також на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.11.2023 по справі №916/706/23 до надходження матеріалів справи  з суду першої інстанції. 
24.11.2023 матеріали справи №916/706/23 надійшли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.11.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.11.2023 по справі №916/706/23.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 призначено справу №  916/706/23 до розгляду на 24.01.2024 о 13:30 год.
Судове засідання Південно-західного апеляційного господарського суду 24.01.2024 не відбулось, у зв`язку з оголошення повітряної тривоги у м. Одесі об 11:42 год.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 повідомлено учасників справи, про те, що розгляд справи №    916/706/23 відбудеться 20.02.2024 о 13:45 год. 
У судовому засіданні 20.02.2024 представник ТОВ «Текман» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.11.2023 скасувати.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Предметом апеляційного оскарження у справі №916/706/23 є ухвала про відмову у здійснення розподілу судових витрат на правову допомогу.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
У позовній заяві позивачем було повідомлено, що він планує понести судові витрати на правничу допомогу у розмірі 150000,00 грн, докази понесення яких будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті спору. 
24.02.2020 між позивачем (далі – клієнт) та адвокатом Мельничук Богданом Валерійовичем (далі – адвокат) був укладений договір про надання правової допомоги № Т2402/20 (далі – договір), предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту в усіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором. 
Згідно з п. 3.1., 3.2. договору передбачено, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Гонорар адвоката визначається сторонами у розмірі, порядку та строків сплати, узгодженому сторонами у додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною договору. 
Відповідно до п. 6.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022. 
30.12.2022 між позивачем та адвокатом Мельничук Б.В. була укладена додаткова угода до договору, якою останні погодили продовжити строк дії договору до 31.12.2024.  
20.10.2023 між позивачем та адвокатом Мельничук Б.В. був підписаний акт виконаних робіт (послуг), згідно з яким позивачем прийняті послуги адвоката з надання правової допомоги у справі № 916/706/23 на загальну суму 150000,00 грн, яка розрахована виходячи із загальної кількості годин роботи адвоката – 75 годин та вартості однієї години роботи адвоката у розмірі 2000,00 грн. Вказаним актом також погоджено, що позивач здійснює оплату за надані роботи (послуги) на відомі позивачу реквізити адвоката у строки, узгоджені сторонами у додатку № 1 від 20.10.2023 без додаткового виставлення рахунку позивачу. 
Відмовляючи у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» про розподіл судових витрат у справі, місцевим господарським судом зазначено, що в матеріалах справи відсутній додаток до договору, в якому сторони визначили розмір гонорару адвоката та порядок його визначення – фіксований або погодинний, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити чи відповідає розмір витрат, заявлений до стягнення з відповідача, умовам договору. 
Колегія суддів вважає наведений висновок суду апеляційної інстанції помилковим, з огляду на таке.
За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №       910/12876/19).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України (пункт 128 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до умов п.3.2. Договору, гонорар Адвоката визначається Сторонами у розмірі, порядку та строків сплати, узгодженому сторонами у Додатках до цього Договору, які є невід`ємною частиною Договору.
Позивачем надано Акт виконаних робіт (послуг) від 20.10.2023 за Договором №Т2402/20 від 24.02.2020, у якому зазначено перелік наданих видів правової допомоги (послуг) по справі №916/706/23, так година роботи адвоката склала 2  000,00 грн. та зазначено, що загальна вартість робіт склала – 150  000,00 грн.  
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно зазначено про те, що в матеріалах справи відсутній додаток до договору, в якому сторони визначили розмір гонорару адвоката та порядок його визначення – фіксований або погодинний, оскільки позивачем надано Акт виконаних робіт (послуг) від 20.10.2023 з зазначенням розміру гонорару та об`єму виконаних робіт Адвокатом.
Колегія суддів зазначає, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство також визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
Колегія суддів вважає, що позивачем надано належні докази в підтвердження його витрат на оплату послуг адвоката, а саме: договір про надання правової допомоги від 24.02.2020, акт виконаних робіт від 20.10.2023.
Таким чином, у даному випадку, позивачем та Адвокатом визначено у Акті виконаних робіт від 20.10.2023 розмір гонорару в розмірі 150 000,00 грн, та зазначено погодинний перелік виконаних робіт, а тому відсутність детального опису робіт, не перешкоджають встановленню розміру витрат на професійну правничу допомогу, як помилково зазначив суд першої інстанції. 
Отже, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не надавши оцінку акту наданих послуг, який був поданий заявником на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи викладене, вирішуючи питання про стягнення судових витрат за надання правової допомоги, з урахуванням критеріїв розумності і реальності таких витрат, їх співмірності зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з урахуванням наданих стороною доказів на підтвердження таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» за вх. ГСОО № 2-1612/23 від 24.10.2023 про розподіл судових витрат у справі № 916/706/23 та стягнення з відповідача на користь позивача 150  000,00 грн., у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 03.11.2023 у справі №916/706/23 скасуванню.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Стаття 277 ГПК України встановлює підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3)    невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або    неправильне застосування норм матеріального права.
У даному випадку ухвалу було прийнято з неправильним застосуванням норм процесуального права.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 03.11.2023 у справі № 916/706/23 - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» за вх. ГСОО № 2-1612/23 від 24.10.2023 про розподіл судових витрат у справі № 916/706/23 та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-ОПТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» судових витрат у сумі 150   000,00 грн. 
Судовий збір за подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» – задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 03.11.2023 у справі №  916/706/23 – скасувати та ухвалити нове рішення.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» за вх. ГСОО № 2-1612/23 від 24.10.2023 про розподіл судових витрат у справі № 916/706/23 – задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-ОПТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» судові витрати на професійну правничу допомогу розмірі 150   000,00 грн. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД-ОПТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Текман» судовий збір у сумі 2147,20 грн. за подання апеляційної скарги. 
Доручити Господарському суду Одеської області видати наказ на виконання цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 21.02.2024.

Головуючий суддя                                                                                Філінюк І.Г.

Суддя                                                                                                    Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                                    Таран С.В.