ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/2726/21  Номер провадження 33/814/24/24	Головуючий у 1-й інстанції Федорова О.В.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 червня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 454 гривень. 
За постановою судді, водій ОСОБА_1 14.04.2021 року о 21 год. 25 хв. в м. Харкові по бул. Богдана Хмельницького, 6, керував транспортним засобом Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про те, що матеріалами справи не доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
З моменту виникнення підстав для проведення огляду на стан сп`яніння пройшло більше двох годин.
Також вказує про те, що він не був відсторонений від керування транспортним засобом.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи про адміністративне правопорушення, у судове засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення не надавав, за таких обставин, вважаю за можливе судовий розгляд проводити без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.
З матеріалів справи вбачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена:
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 026385 від 14.04.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, йому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 квітня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 14 квітня 2021 року о 21-45 годині направлявся на огляд в КНП ХОР «ОНД», проте огляд у закладі охорони здоров`я не проведений у зв`язку із відмовою останнього від проходження такого огляду;
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД».
На відеозаписі події з нагрудної камери інспектора поліції зафіксовано як інспектором поліції забезпечено доставку ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду, проте перебуваючи біля приміщення закладу на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився. Крім того, сам ОСОБА_1 при пропозиції працівників поліції пройти огляд у закладі охорони здоров`я не заперечував факту керування транспортним засобом.
Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд не приймає до уваги посилання щодо невинуватості ОСОБА_1 , оскільки відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння у медичному закладі є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння, і пояснення щодо відсутності ознак наркотичного сп`яніння не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує, що відмовився від проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.
Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені, поведінка не відповідає обстановці, порушення координації рухів.
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.
З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Будь-яких відомостей, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинення транспортного засобу або при складанні протоколу стосовно ОСОБА_1 , оскарження їх дій або бездіяльності згідно чинного законодавства України матеріали справи не містять, а отже суб`єктивні твердження апелянта з цього приводу, а саме безпідставності зупинки транспортного засобу та того, що він не керував транспортним засобом, є необґрунтованими.
Крім того із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не наголошував поліцейським на тому, що не він перебував за кермом автомобіля та не заперечував факту керування транспортним засобом. 
Протокол складений працівниками поліції без жодних зауважень ОСОБА_1 щодо безпідставності зупинки транспортного засобу. Така версія ОСОБА_1 виникла лише на стадії судового розгляду у суді першої інстанції.
Більше того, згідно рапорту працівника поліції Семененко А.О.  вбачається, що під час патрулювання було зупинено транспортний засіб Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, а саме п.19.1 ПДР, пересувався на автомобілі без увімкнених фар ближнього світла, за що складено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_1 , є безпідставними та спростовуються дослідженими та правильно оціненими доказами. Такі показання свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Апеляційна інстанція також враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 05.08.2020 року внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.7), а тому повинен знати в тому числі й наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на законну вимогу працівників поліції.
Відповідно до вимог статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Той факт, що з моменту виявлення ознак наркотичного сп`яніння пройшло більше двох годин, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в даному випадку мала місце відмова ОСОБА_1 від проходження огляду. 
Працівниками поліції запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння та забезпечено доставку останнього до медичного закладу у межах двохгодинного проміжку часу. Натомість, огляд не проведено у медичному закладі внаслідок відмови ОСОБА_1 від його проходження.
Таким чином, пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння поза межами 2-х годин після зупинки, не вказує на порушення процедури та не свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, а враховуючи, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду, такі твердження не мають відношення до вчиненого правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу, невідсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що у водія були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння.
Окрім того, відсутність доказів відсторонення працівниками поліції водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує самого факту відсторонення особи від керування транспортним засобом і не спростовує правильності висновків, викладених у постанові судді.
Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.
Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву та давали суду підстави для висновку про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доказів, які б свідчили про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянт не надав.
Постанова судді місцевого суду відповідає вимогам Закону, істотних порушень норм права, які були б підставою для зміни чи скасування судового рішення не встановлено.
За таких підстав, обґрунтування апеляційної скарги не спростовують законних висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, отже, оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 03 червня 2021 року щодо ОСОБА_1 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду В.М. Герасименко