КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                                                                    
Апеляційне провадження                                                                  Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1812/2024
  
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                               Справа № 757/799/21-ц
 
07 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді      - Кулікової С.В.
суддів                           - Музичко С.Г. 
                                      -  Болотова Є.В.
при секретарі               -  Кіпрік Х.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційноюскаргою представника ОСОБА_1 адвоката Іванова Максима Володимировича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Янченка А.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-
 
в с т а н о в и в:
 
У січні 2021 року  ОСОБА_2  звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1  про відшкодування шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.01.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Наддніпрянське шосе, сталося ДТП за участі автомобіля «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_1 , «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 та «Ssang Yong» д.н. НОМЕР_3 .
Постановою Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/7793/20-п від 17.06.2020 року визнано ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили та сторонами не оскаржувалася.
Цивільно-правова відповідальність водія «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» полісом обов`язкового страхування № 101676940.
Представник позивача звернувся до ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» із повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 128 500 грн. 00 коп. з врахуванням франшизи 1500 грн. 00 коп.
Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ № 02-22/03 від 22.03.2020 року завданого власнику транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 вартість матеріального збитку складає 841 656 грн. 43 коп.
З врахуванням наведеного, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу вартість матеріального збитку ремонту автомобіля за вирахуванням страхового відшкодування в розмірі 713 156 грн. 43 коп. (841 656 грн. 43 коп. - 128 500 грн. 00 коп.)
Також, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних, що становить 19 699 грн. 48 коп. - 3% річних та інфляційні втрати в розмірі - 27 443 грн. 19 коп.
На підставі вище наведеного, позивач просила суд, стягнути із ОСОБА_1  на її користь різницю між розміром матеріального збитку та страховим відшкодуванням у розмірі 713 156 гривень 43 копійки, 3 % річних в розмірі 19 699 гривень 48 копійок, інфляційні втрати у розмірі 27 443 гривні 19 копійок та понесені судові витрати.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між розміром матеріального збитку та страховим відшкодуванням у розмірі 713 156 грн. 43 коп., 3% річних в розмірі 19 699 грн. 48 коп., інфляційні втрати у розмірі 27 443 грн. 19 коп. та суму сплаченого судового збору за подання позову у розмірі 7 604 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Іванов М.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що позивачем був проданий автомобіль, і якщо він був відремонтований, то розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем.
Вказував, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, що призвело до не встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.  
Посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази понесених позивачем витрат на ремонт транспортного засобу. Відтак, позивачем не доведено розмір майнової шкоди належними та допустимими доказами, не надано суду доказів вартості реально понесених витрат на відновлення автомобіля після ДТП та вартості проданого транспортного засобу після ДТП, що унеможливлює визначити суму нанесених реально понесених витрат на відновлення автомобіля позивача.
Представник ОСОБА_2 адвокат Олексієнко М.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що її доводи не спростовують висновків суду. Вказував, що стороною позивача був наданий договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7562/20/011847 від 05.05.2020 року, відповідно до якого була зазначена сума продажу автомобіля 145 000,00 грн. Звертав увагу суду, що позивачем не було відремонтовано пошкоджений автомобіль оскільки не було фінансової можливості, у зв'язку із цим його було продано у пошкодженому стані. Позивачем було надано Звіт про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ № 01-22/03 від 22.03.2020 року, який проведено відповідно до п. 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, та є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру нанесеного збитку.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Іванов М.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Олексієнко М.М. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.
Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.01.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Наддніпрянське шосе, сталося ДТП за участі автомобіля «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_1 , «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 та «Ssang Yong» д.н. НОМЕР_3 .
Постановою Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/7793/20-п від 17.06.2020 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили та сторонами не оскаржувалася.
Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» полісом обов`язкового страхування № 101676940.
ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 128500 грн. 00 коп. з врахуванням франшизи 1500 грн. 00 коп.
Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ № 02-22/03 від 22.03.2020 року завданого власнику транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 :
ринкова вартість транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 становить - 1 800 293 грн. 81 коп.;
вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 становить - 1 447 702 грн. 75 коп.;
вартість матеріального збитку транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 складає - 841 656 грн. 43 коп.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що скільки позивач звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу вартість матеріального збитку ремонту автомобіля за вирахуванням страхового відшкодування в розмірі 841 656 грн. 43 коп. - 128 500 грн. 00 коп. = 713 156 грн. 43 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних, що становить 19 699 грн. 48 коп. та інфляційні втрати в розмірі - 27 443 грн. 19 коп.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У цій справі сторонами не оспорюється факт ДТП за їх участі, наявність вини відповідача та отримання позивачем від страхової компанії суми страхового відшкодування у розмірі 128 500,00 грн. з врахуванням франшизи 1 500,00 грн.
Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача.
Вартість матеріального збитку підтверджується наявними у справі доказами - звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ № 02-22/03 від 22.03.2020 року (а. с. 11-19), що не спростовані відповідачем під час розгляду справи.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.
Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення різниці між матеріальним збитком та страховим відшкодуванням, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує стягнутий на користь позивача розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром завданих збитків та стягнутим страховим відшкодуванням.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому правокредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. 
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Приписи ст. 625 ЦК України застосовуються у деліктних зобов`язаннях щодо відшкодування шкоди, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного суду України по справі № 686/21962/15-ц прийнятою 16.05.2018 року, постановою Верховного суду України по справі № 456/3525/15 прийнятою 13.02.2019 року, постановою Верховного суду України по справі № 758/9445/16-ц прийнятою 11.02.2019 року.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачана користь позивача 3% річних, що становить 19 699 грн. 48 коп. та інфляційні втрати в розмірі - 27 443 грн. 19 коп.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено розмір майнової шкоди належними та допустимими доказами, не надано суду доказів вартості реально понесених витрат на відновлення автомобіля після ДТП та вартості проданого транспортного засобу після ДТП, що унеможливлює визначити суму нанесених реально понесених витрат на відновлення автомобіля позивача, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.
Як встановлено судом, позивач не здійснював ремонт автомобіля та здійснив його продаж за суму - 145 000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 7562/20/011847 від 05.05.2020 року (а.с. 151).
Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ № 02-22/03 від 22.03.2020 року завданого власнику транспортного засобу «Porsche Cayenne», д.н. НОМЕР_2 вартість матеріального збитку складає 841 656 грн. 43 коп.
Відтак, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено розмір матеріального збитку, а відповідачем не спростовано заявлений розмір матеріального збитку.
Рішення суду першої інстанції є достатньо вмотивованим та містить висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись  ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Іванова Максима Володимировича -  залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішеннязазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2024 року.

Головуючий:                                     Судді: