ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

1 лютого 2024 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 716/1315/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.
секретар Паучек І. І.

позивач  ОСОБА_1 

відповідач  ОСОБА_2  

апеляційна скарга  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Стрілець Я. С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст вимог заяви
У серпні 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2   про надання додаткового строку (два місяці) для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_4 .
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай), площею 1,42 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та яка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧВ № 070985 від 08 лютого 2004 року. 
За життя в 2011 році ОСОБА_4 зробила заповідальне розпорядження, яким усе своє майно заповіла сину ОСОБА_2 , однак в подальшому 11 квітня 2013 року спадкодавиця ОСОБА_4 склала ще один заповіт, згідно з яким усе належне їй майно заповіла племінниці ОСОБА_1 .
Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом, немає.
Зазначала, що вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.
У встановлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася до нотаріуса, оскільки під час дії вказаного юридичного строку мала певні проблеми зі здоров`ям, а тому періодично проходила обстеження та перебувала на амбулаторному лікуванні.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2023 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 сплинув 23 вересня 2016 року, а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулася 22 листопада 2016 року, тобто з пропуском такого строку.
ОСОБА_1 до позовної заяви не додано належних та достатніх доказів, які б підтверджували те, що в період з дати смерті спадкодавиці ОСОБА_4 та до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини після її смерті у спадкоємиці ОСОБА_1 була тяжка хвороба, яка унеможливила її звернення до нотаріуса.
З огляду на те, що підстави, на які посилається позивачка, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про те, що підстави для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її тітки відсутні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє  ОСОБА_3 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.
ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки дуже важко переживала смерть її тітки ОСОБА_4 у зв`язку з чим стан її здоров`я погіршився.
Вона періодично проходила лікування, що підтверджується витягом з амбулаторної картки.
ЇЇ лікування займало тривалий період часу. Для відновлення працездатності ОСОБА_1 проходила процедури та реабілітацію.
Стан її здоров`я не давав можливості особисто звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Вказана причина її несвоєчасного звернення до нотаріальної контори є поважною.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інший учасник справи відзив на апеляційну скаргу не подавав.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22 листопада 2016 року.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить земельна частка (пай), площею 1,42 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЧВ № 070985 від 08 лютого 2004 року.
Вказане вище спадкове майно ОСОБА_4 згідно заповіту від 28 січня 2011 року, посвідченого секретарем виконкому Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Підгорною Н. В. та зареєстрованого в реєстрі за №02, заповіла сину ОСОБА_2 (а.с.26).
Проте, в подальшому ОСОБА_4 за життя, а саме 11 квітня 2013 року склала заповіт, в якому усе своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.26 зворот).
Останнім днем звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було 23 вересня 2016 року.
Судами також встановлено, що оскільки на момент відкриття спадщини позивачка ОСОБА_1 з спадкодавицею ОСОБА_4 не проживала, 22 листопада 2016 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.31 зворот).
З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 липня 2023 року вбачається, що приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т. М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.32).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України, виходячи з наступного.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право спадкування почергово.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
При цьому частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прийняття спадщини тощо.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16,  Верховним Судом у постановах від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 367/704/16-ц.
Позивачка, звертаючись до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її тітки ОСОБА_4 , посилалася на те, що вона була позбавлена можливості звернутися в межах визначеного законом строку до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини у зв`язку з тривалим перебуванням на лікуванні. 
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і апеляційний суд, виходив із того, що позивачкою не надано суду доказів, які б об`єктивно підтверджували і свідчили про поважність причин пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , пов`язаних з об`єктивними, непереборними чи істотними труднощами, а підстави, на які послалася позивачка, зокрема, її тривалу хворобу, не можна вважати поважними причинами пропуску цього строку, оскільки лікування позивачки у медичній установі проводилось амбулаторно.
Обставина перебування позивачки ОСОБА_1 саме на амбулаторному лікуванні з 06 квітня 2016 року в КНП «Заставнівська багатопрофільна лікарня» Юрковецької сільської ради підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з амбулаторної карти хворої ОСОБА_1 . 
Із вказаного витягу вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ОСОБА_1 вперше звернулась із скаргою на стан її здоров`я до лікарів КНП «Заставнівська багатопрофільна лікарня» Юрковецької сільської ради 06 квітня 2016 року, де їй було призначено амбулаторне лікування терміном на 14 днів.
Наступне звернення позивачки до вказаного медичного закладу мало місце 23 червня 2016 року та їй було призначено амбулаторне лікування терміном на 5 днів.
В подальшому ОСОБА_1 зверталась із скаргою на стан її здоров`я до лікарів КНП «Заставнівська багатопрофільна лікарня» Юрковецької сільської ради 07 вересня 2016 року, внаслідок чого їй було призначено амбулаторне лікування терміном на 7 днів.
Отже, в період з часу відкриття спадщини 23 березня 2016 року до 23 вересня 2016 року, тобто останній день передбаченого законом шестимісячного строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачка була на амбулаторному лікуванні всього  лише 26 днів з 180 днів, протягом яких вона мала право звернутись до суду із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .
Доказів того, що  ОСОБА_1 у період з 23 березня 2016 року до 23 вересня 2016 року знаходилась на лікуванні протягом більш тривалого часу, аніж встановлено апеляційним судом згідно наданого позивачкою витягу з амбулаторної картки, матеріали справи не містять. 
Інших причин, які завадили позивачці у встановлений законом строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 не вказано та не доведено.
У постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 172/888/18 зроблено правовий висновок такого змісту: «На час звернення до нотаріальної контори стан здоров`я позивача не змінився, на лікуванні він не перебував, а тому відсутні підстави для висновку, що хвороба позивача була об`єктивною та непереборною перешкодою, з якою закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Отже, у позивача були відсутні об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини»
У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 496/3234/19 зроблено висновок про те, що сам факт захворювання позивача не свідчить про те, що вона фізично не могла прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини або направити таку заяву засобами поштового зв`язку, чи не могла запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби.
Виходячи зі встановлених на підставі належним чином оцінених у сукупності доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є правильним, оскільки наведена позивачкою причина, а саме факт перебування її на амбулаторному лікуванні з квітня 2016 року, не є безумовною підставою та тими об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
Зазначена позивачкою обставина не перешкоджала їй подати протягом шести місяців після смерті її тітки ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини шляхом надіслання поштою такої заяви із нотаріальним засвідченням справжності її підпису або запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постановах від 20 травня 2021 року у справі № 417/7171/19 та від 02 червня 2021 року у справі № 155/1584/18.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вказане рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382  ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 01 лютого 2024 року.

Головуючий                                                 Олександр ОДИНАК

Судді:                                                          Мирослава КУЛЯНДА
               
                                                               Наталія ПОЛОВІНКІНА