КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/15209/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4699/2024

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
14 лютого 2024року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Гижицької Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року у складі судді Кордюкової Ж.І.,  
у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_1 ,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася у суд із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_1 , в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк 6 місяців, яким:  
- заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці проживання ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонити ОСОБА_1 наближатись на відстань менше 300 м до місця проживання ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;  
- заборонити ОСОБА_1 наближатись на відстань менше 300 м до місця частого відвідування ОСОБА_2 та неповнолітньої особи ОСОБА_3 - приміщення закладу дошкільної освіти (ясла-садок) АДРЕСА_2 ;  
- заборонити ОСОБА_1 вести телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_2 та малолітньою дитиною ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб;  
- заборонити ОСОБА_1 особисто і через інших осіб розшукувати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх
 
Заява обґрунтована тим, що з 22 жовтня 2019 вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_1 . 
 
Під час шлюбу народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .  
 
Після одруження між ними почали виникати сварки та скандали, психологічне, фізичне та економічне насильство.  
 
03 березня 2020 року в ході сварки ОСОБА_1 застосував відносно неї фізичну силу та наніс тілесні ушкодження. Все це відбувалось в присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 . Експертне дослідження встановило заподіяння їй легких тілесних ушкоджень.  
 
З жовтня 2022 року по червень 2023 року вони проживали у Франції, де чоловік продовжував вчиняти стосовно неї домашнє насильство, що змусило її звертатись до французьких правоохоронних органів. 
 
ОСОБА_1 системно застосовує стосовно неї психічне насильство, обмежував її право пересування, перешкоджав у поверненні в Україну, відібравши документи на дитину, через що вона зверталась до поліції та до консульства України у Франції за оформленням документів.  
 
Згідно з рішенням Апеляційного суду м. Бордо від 20 січня 2023 вона та її старша донька ОСОБА_4 були визнані жертвами домашнього насильства ОСОБА_1   
 
ОСОБА_1 вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, не зважаючи на заходи, застосовані поліцією та судом. Продовжує погрожувати їй
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року заяву ОСОБА_2 - задоволено частково. Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк 6 місяців, яким:  
- заборонено ОСОБА_1 перебувати в місці проживання ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;  
- заборонено ОСОБА_1 наближатись на відстань менше 300 м до місця проживання ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;  
- заборонено ОСОБА_1 наближатись на відстань менше 300 м до місця частого відвідування ОСОБА_2 та неповнолітньої особи ОСОБА_3 - приміщення закладу дошкільної освіти (ясла-садок) АДРЕСА_2 ;
- заборонено ОСОБА_1 вести телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_2 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб;  
- заборонено ОСОБА_1 особисто і через інших осіб розшукувати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх.  
В задоволенні решти заявлених вимог - відмовлено. 
Допущено негайне виконання рішення. 
Повідомлено Голосіївське управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві про видачу обмежувального припису для взяття ОСОБА_1 на профілактичний облік за місцем його перебування.  
Повідомлено Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 . 
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису. Вирішити питання судових витрат.
 
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що обставини, які викладені в заяві та рішенні суду, що підлягає оскарженню про те, що колишній чоловік застосовує до неї психічне та фізичне насильство в присутності дітей, а також застосовує психічне насильство щодо неповнолітніх дітей - не відповідають вимогам статті 76-77 ЦПК України, оскільки дані дії не підтверджено жодним належним та допустимим доказом та суперечить дійсним обставинам справи.
 
Вказує, що жодних насильницьких чи то інших дій з його боку не відбувалося і зазначеним рішенням не проведено оцінки ризиків - тобто оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а фактично винесено у порушення найкращим інтересам малолітньої ОСОБА_3 , позбавивши малолітню доньку права на побачення та участь у вихованні від ОСОБА_1 , що прямо порушує ст. 141 СК України та ст. 3 Конвенції «про права дитини». 
 
Між ними було досягнуто домовленість про спільну опіку над дитиною потижнево і заявниця,  не погодивши з ним свої дії,  повернувшись до України, позбавила його можливості спілкування з дитиною й незаконним рішенням суду  порушуються його права,  
 
Указує, що рішення апеляційного суду м. Бордо від 20.01.2023 про заборону вступати в контакт з потерпілою протягом 6 місяців він виконав, проте підставою до такого винесення фактично слугувала поведінка заявниці, пов`язана з вживанням нею алкоголю та різних таблеток, а також дозволом матері на перебування її дитини - ОСОБА_4   на вулиці у вечірній час, після 22 год., у зв`язку з чим у них  01.01.2023 та 10.01.2023 виникли  суперечки та непорозуміння, у зв`язку з чим винесено відповідне рішення.
 
Скаржником зазначено, що жодних проявів насильства чи інших дій з боку скаржника від 10 січня 2023 року не проводилося, заходи покладені судом ним виконано. Це встановлений факт у відповідності до наданого протоколом суду Ангулем, Франчі Лоран , уповноваженим прокурором від 22 вересня 2023 року за №23016000006.
 
Крім того, зазначає, що у відповідності до п. 24 постанови Верховного Суду від 22 лютого 2023 року справа №531/352/22, провадження №61-7349св22 суди при розгляді заяв про видачу обмежувального припис повинні враховувати правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, щодо обставин, які підлягають установленню судом для видачі обмежувального припису, що районним судом враховано  й постановлено помилкове рішення.
 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Сініцина О.П. в інтересах ОСОБА_2 зазначає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року є законним та обґрунтованим, суд першої інстанції не припустився порушень норм ані матеріального, ані процесуального права і залишити його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, оскільки викладені в ній доводи не відповідають дійсним обставинам справи.
 
Колегія суддів, заслухавши адвоката Кравченка А.П. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Сініцину О.П. в інтересах ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.
 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
 
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Задовольняючи заяву ОСОБА_2  про видачу обмежувального припису  шляхом заборони ОСОБА_1 : 
перебувати в місці проживання ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;  
 наближатись на відстань менше 300 м до місця проживання ОСОБА_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;  
 наближатись на відстань менше 300 м до місця частого відвідування ОСОБА_2 та неповнолітньої особи ОСОБА_3 - приміщення закладу дошкільної освіти (ясла-садок) АДРЕСА_2 ;
 вести телефонні переговори (в тому числі надсилати смс-повідомлення) з ОСОБА_2 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через інших осіб;  
 особисто і через інших осіб розшукувати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх, районний суд виходив з  підстав доведеності цих  вимог заяви.
 
 При цьому, районний суд керувався установленого судовими рішеннями апеляційного суду м. Бордо  від 20.01.2023 факту насильства, вчиненого кривдником, а також визнав доведеним факт побиття ним ОСОБА_2 03.03.2020 на підставі наданих нею пояснень, підкріпивши свої висновки довідкою КНП «ЦРЛ Києво-Святошинської районної ради» від 03.03.2020 про встановлення у ОСОБА_5 закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку?, забою м`яких тканин потилиці та висновку експертного дослідження від 06.02.2020 про виявлення у ОСОБА_2 під час судово-медичного обстеження   тілесних ушкоджень у вигляді синців, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
    
Однак колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду щодо наявності правових підстав до   видачі обмежувального припису.
 
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
 
Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", положеннями якого заявник обґрунтовує свої вимоги, та норми статей 350-1 350-8 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, які визначають підстави для видачі обмежувального припису, набрали чинність 07 січня 2018 року.
 
Розділ IV глави 13 ЦПК України визначає порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
 
Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").
 
Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
 
Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч. 1 ст. 350-3 ЦПК).
 
Згідно з ч. 2 ст. 350-3 ЦПК України, заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.
 
Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців.
 
Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.
  
Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
 
За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
 
Враховуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений у статті 62 Конституції України, який розповсюджується і на справи про адміністративні правопорушення, обов`язок щодо подання належних доказів вчинення кривдником відносно постраждалої особи домашнього насильства, що є необхідною умовою для застосування обмежувального припису, лежить на останньому.
 
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 22.10.2019 (а.с. 5).
 
Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).
 
Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 від 08.01.2010  заявниця має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3   (а.с. 7).
 
Згідно з висновком експертного дослідження від 06.03.2020 № 043-253-2020 зі слів ОСОБА_2 03.03.2020 приблизно о 19 год. в салоні автомобіля чоловік ОСОБА_1 вдарив по лівій руці, схопив за волосся, смикав їх, на вулиці наносив удари ногами по ногам, наніс удар кулаком в обличчя й  експертом при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у виглядв синців та саден синців, які  утворилися від дій тупого (тупих) предмету (предметів), за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 03.03.2020, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень   (а.с. 9-11).
 
Згідно з довідкою КНП "ЦРЛ Києво-Святошинського районної ради" № 1231 від 03.03.2020 ОСОБА_2 встановлено діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку? Забій м`яких тканин потилиці (а.с. 12).
 
05.03.2020 ОСОБА_2 на підставі повідомлення  брата ОСОБА_6 про вчинення домашнього насильства відносно неї чоловіком ОСОБА_1 було направлено до ССДС та ювенальну поліцію (направлення від 05.03.2020 № 165) (а.с. 13).
 
20.01.2023 Апеляційним судом міста Бордо у справі № 2300173036Н винесено рішення, яким встановлено факт насильства без інвалідності відносно ОСОБА_2 , вчинене 01.01.2023 ОСОБА_1 , який визнав себе винним у скоєнні цих дій та якому встановлено 6-місячну заборону вступати в контакт з потерпілою (а.с. 14-15).
 
20.01.2023 Апеляційним судом міста Бордо у справі № 2300173036Н винесено рішення, яким встановлено факт насильства без інвалідності відносно ОСОБА_4 , вчинене 10.01.2023 ОСОБА_1 , який визнав себе винним у скоєнні цих дій та якому встановлено 6-місячну заборону вступати в контакт з потерпілою (а.с. 16-17).
 
Відповідно до справи,  з жовтня 2022 року  сім`я учасників справи разом   проживала у Франції й у кінці червня 2023 року заявниця разом з дітьми повернулася в Україну.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
 
Частиною першою статті 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
 
Згідно положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та положень процесуального права докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.
 
Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
 
Визнаючи доведеним необхідність видачі обмежувального припису, як протидії домашньому насильству та обмеження прав ОСОБА_1 , суд визнав доведеним існування між ними конфлікту, пославшись на факт такого насильства, вчинений  ОСОБА_1 , 03.03.2020 відповідно до пояснень ОСОБА_2 та долучених  нею до заяви   матеріалів, а також  установлений рішенням апеляційного суду міста  Бордо  від 20.01.2023  доведеним факт вчиненого ним насильства відносно ОСОБА_2 та її доньки ОСОБА_4 , за наслідками якого ОСОБА_1 встановлено 6-місячну заборону  вступати в контакт з потерпілими.
 
За змістом рішення, суд визнав вірогідним факт продовження ОСОБА_1   домашнього насильства.
 
Разом з тим, таких висновків районний суд дійшов з неповним з`ясуванням дійсних обставин справи
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
 
Отже, ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 ЦПК України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ).
 
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).
 
Суд установив, що  ОСОБА_1 03.03.2020 в ході сварки з  ОСОБА_2 застосував відносно неї фізичну силу та наніс тілесні ушкодження у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 . Експертне дослідження встановило заподіяння їй легких тілесних ушкоджень.
 
Між тим, районний суд визнавши доведеними указані обставини, залишив поза увагою сплин часу після указаних заявницею подій, й лише з урахуванням судових рішень апеляційного суду м. Бордо, визнав доведеним наявність підстав до встановлення обмежувального припису на наступні 6 місяців.
 
За вимогами статті 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
 
Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису.
 
Розглядаючи справу, суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що  заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. 
 
Між тим, у матеріалах справи відсутні докази його належного повідомлення, що призвело до порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , неповного з`ясування обставин справи.
 
Так, відповідно до матеріалів справи та пояснень представника скаржника в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 із Республіки Франція повернувся до України лише у листопаді 2023року.
 
Оспрюючи законність ухваленого по справі рішення, скаржник в апеляційній  скарзі зазначав, що він сумлінно виконував рішення апеляційного суду м. Бордо  від 20.01.2023 про заборону вступати в контакт з потерпілою протягом 6 місяців, проте підставою до ухвалення такого рішення фактично слугували суперечки та непорозуміння, які виникли у зв`язку неправомірною поведінкою  заявниці, пов`язаною з вживанням нею алкоголю та різних таблеток, а також  наданим нею необґрунтовани дозволом на перебування  її дитини - ОСОБА_4   на вулиці у вечірній час, після 22 год. Скаржником зазначено, що жодних проявів насильства чи інших дій з його боку  від 10 січня 2023 року не проводилося, заходи покладені судом ним виконано. На підтвердження виконання заходів, застосованих апеляційним судом м. Бордо ОСОБА_1 послався на долучений до апеляційної скарги протокол суду м. Ангулем від 22.09.2023 Франчі Лоран , уповноваженим прокурором від 22 вересня 2023 року за №23016000006 відповідно до якого станом на 11.07.2023 повністю виконано заходи, що відносилися до ОСОБА_1 (а.с. 104).
 
Окрім цього, у період проживання у Франції між ними було досягнуто домовленість про спільну опіку над дитиною потижнево і заявниця,  не погодивши з ним свої дії,  повернувшись до України, позбавила його можливості спілкування з донькою, а дитини - з ним.
 
Отже, не заслухавши пояснення ОСОБА_1 , не надавши їм оцінку в оскаржуваному рішенні, су припустився порушення його прав та законних інтересів. 
 
Згідно із частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
 
Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").
 
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
 
Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.
 
Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
 
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
 
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022року у справі № 522/22472/21.
 
Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Отже, долучені до справи докази свідчать про те, що строк на який було обмежено ОСОБА_1 вступати в контакт з  ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , закінчився 20.07.2023 й остання 27.07.2023 одразу звернулася до суду з новою заявою про встановлення щодо чоловіка обмежуваного припису, проте нових доказів чи обставин, які б давали підстави для його видачі, не навела.
 
Судом не враховано, що після  визнаних в оскаржуваному рішенні  подій, які мали місце 03.03.2020, сплинув значний проміжок часу, а  судові рішення апеляційного суду м.Бордо ОСОБА_1 виконано.  
 
При цьому ОСОБА_1 , виїхавши з України у зв`язку з введенням воєнного стану у 2022 році, повернувся назад лише у листопаді 2023 року, що свідчить про установлення судом 10.08.2023 обмежувального припису щодо особи, яка була відсутня в Україні.
 
В порушення вимог ст.ст.12,81 ЦПК України заявниця не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що після виконання  її чоловіком - ОСОБА_1 установлених апеляційним судом м. Бордо обмежень, строк дії яких сплинув, існують ризики  продовження  вчинення   ним   домашнього насильства у майбутньому. 
 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що до правовідносин, які виникли між ОСОБА_2 11-12
 
 та ОСОБА_1 , крім вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», підлягають застосуванню положення СК України, якими передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини та враховує  пояснення ОСОБА_1 про порушення заявницею його права спілкування з малолітньою дитиною.
 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є  неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
За результатами розгляду справи, колегія суддів доходить висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, а тому рішення суду підлягає скасуванню  у повному обсязі з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 .
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 рокускасувати.
 
Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви  ОСОБА_2  відмовити.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення. 
 
Повне судове рішення складено 23 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: