ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 750/15015/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Ченцова С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 березня 2024 року                                                                                     м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача:                    Беспалова О. О., суддів: Парінова А. Б., Грибан І. О., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2024 року (місце ухвалення: м Чернігів, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 25.01.2023) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Чернігівській області Шклярука Андрія Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Чернігівській області Шклярука Андрія Васильовича, в якому просив суд скасувати постановц серії ЕАТ № 7913859 від 11.10.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді адміністративного штрафу у розмірі 425 гривень, та закрити провадження у справі.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2024 року позов задоволено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого відповідачем щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечено. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2024 року та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, з належними документами, що посвідчують право представників представляти їх інтереси, в судове засідання не з`явилися. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в Чернігівській області Шкляруком Андрієм Васильовичем, серії ЕАТ № 7913859 від 11.10.2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Згідно постанови 11.10.2023 року о 02 год 44 хв  по вул. Кривоноса у м. Чернігів водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Alfa Romeo, номерний знак НОМЕР_1 , на вимогу не пред`явив поліса обов`язкового страхування.
Вважаючи вказану постанову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 53 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно з ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Пунктом 2.1 ПДР визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно ч.1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством,- тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, вказаною нормою передбачена відповідальність, в тому числі за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб та полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Факт не пред`явлення на вимогу поліцейського полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачем не заперечується, також, вказана обставина підтверджується відеозаписом з боді-камери, що долучений до матеріалів справи. 
Обґрунтовуючи доводи позовної заяви та заперечення на апеляційну скаргу позивач вказує на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу та відповідно перевірки у нього документів.
Колегія суддів критично оцінює такі доводи позивача з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. 
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України та діє на даний час. 
У відповідності до п.8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Особи, які вчинили кримінальні та адміністративні правопорушення затримуються в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Визначення терміну комендантська година міститься у п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а саме - це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
Порядок введення комендантської години встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану».
Пунктами 5, 8 вказаної постанови передбачено, що комендантська година та встановлення спеціального режиму світломаскування запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням або військовою адміністрацією (у разі її утворення), який доводиться до відома військових адміністрацій (у разі їх утворення) або ради оборони Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Мінекономіки, Мінсоцполітики, Мінінфраструктури, МОЗ, МЗС, АТ «Українська залізниця», відповідних органів Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, військових командувань, з`єднань, військових частин Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до інформації з офіційного веб-сайту Чернігівської ОВА розпорядженням № 204 від 07.06.2022 комендантська година на території Чернігівської області діє з 23:00 до 04:00, що у відповідності до п.7 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію» є рішення уповноваженого органу державної влади про обмеження руху у ці години. Перебувати на вулицях під час комендантської години мають право військові, поліцейські та громадяни, які мають спеціальну для цього перепустку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача зупинено 0 02 год 44 хв, тобто під час дії комендантської години.
Враховуючи вказані положення чинного законодавства України, рух позивача на автомобілі в період обмежень, які запроваджені комендантською годиною, тобто в період дії комендантської години, є достатньою та законною підставою для зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції, в зв`язку із чим його зупинка працівниками поліції та перевірка документів є правомірними.
Оскільки зупинка транспортного засобу позивача є законною, а тому останній відповідно до вимог ПДР, був зобов`язаний на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування.
Натомість, із наявного в матеріалах справи відеоряду вбачається, що надати поліс обов`язкового страхування ОСОБА_1 відмовився. 
При цьому позивач стверджував, що поліс обов`язкового страхування наявний у електронному вигляді, однак пред`явити його не бажає.
Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує на відсутність у нього обов`язку цивільно-правової відповідальності в силу приписів ч. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Дійсно, приписами п. 13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Рішенням Конституційний Суд України від 23 грудня 2014 року №7-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України № 1961-ІУ від 01 липня 2004 року визначив, що транспортними засобами, що належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди, тощо).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, транспортний засіб яким керував позивач, йому не належить, натомість, йому надано право управляти та розпоряджатись таким транспортним засобом на підставі довіреності від 03.10.2023 року (а.с. 112). 
Суд звертає увагу на висновок Верховного Суду, зроблений у справі № 214/4779/17 від 26 вересня 2018 року про те, що при визначенні правомірності накладення на особу адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, зокрема щодо не пред`явлення полісу обов`язкового страхування, за умови наявності обставин, що обумовлюють звільнення особи від такого обов`язку, є встановлення факту повідомлення особою про відсутність у неї такого обов`язку
Поряд із цим, детально дослідивши відеозапис із нагрудної камери поліцейського колегією суддів встановлено, що позивачем про наявність статусу учасника бойових дій не повідомлялось. 
Більш того, із вказано запису вбачається, що працівник поліції тривалий час вмовляв позивача пред`явити поліс обов`язкового страхування, оскільки не пред`явлення такого призведе до накладення адміністративного стягнення. Такі вимоги позивач проігнорував, натомість порадив співробітнику поліції відшукати інформацію про страхування транспортного засобу у базі. 
Крім того, із змісту доданого до матеріалів справи відеоряду вбачається, що інспектором 1 батальйону 4 роти УПП в Чернігівській області Шкляруком А. В. розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснено у повній відповідності до вимог КУпАП. Позивачу повідомлено як про підстави притягнення до відповідальності так і роз`яснено права. При цьому, на запитання поліцейського позивач повідомив, що права йому зрозумілі, а клопотання відсутні. 
Отже, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, на чому було вірно наголошено судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню та прийняттю нового рішення, згідно з яким позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:
          
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 батальйону 4 роти УПП в Чернігівській області Шклярука Андрія Васильовича про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову якою позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	             І. О. Грибан	
Суддя	               А. Б. Парінов	

(Повний текст постанови буде складено 26.03.2024)