КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №359/5226/22                                                                             Головуючий у І інстанції - Журавський В.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/5257/2024                                 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
11 березня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2023 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС Північний» про стягнення страхового відшкодування, - 
 
установив:
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом ПрАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС Північний» про стягнення страхового відшкодування.
В обґрунтування позову зазначив, що 09 травня 2021 року в с. Чубинське Бориспільського району Київської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надала перевагу у русі автомобілю марки «Dodge Journey», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснила зіткнення з останнім. 
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2021 року винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 . 
На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203312329 від 25 березня 2021 року та за договором добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №1100115 від 25 березня 2021 року. 
Позивач, власник автомобіля марки «Dodge Journey», реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «СК АСКО ДС» з заявою про виплату страхового відшкодування. 
Листом №2103 від 04 серпня 2021 року ПрАТ «СК АСКО ДС» повідомило про проведення розрахунку страхового відшкодування за подією дорожньо-транспортної пригоди, що сталась із автомобілем марки «Dodge Journey», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 0,00 гривень. 
Він не погоджується з вказаним розрахунком страхового відшкодування та вказує, що вказаний розрахунок здійснено на підставі неякісної оцінки розміру завданих збитків. 
Просив суд,  стягнути з ПрАТ «СК АСКО ДС» на його користь страхове відшкодування у розмірі 230000 грн.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2023 року, вказаний вище позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія АСКО-ДОНБАС Північний» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 130000 грн. та судовий збір у розмірі 1299,66 грн. 
В задоволенні позову про стягнення страхового відшкодування у більшому розмірі відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим,  ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків ототожнивши договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту з договором добровільного страхування наземного транспорту.
Вказує, що добровільне страхування цивільної відповідальності - раціональне доповнення до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що забезпечує для страхувальника, винної у скоєнні ДТП особи, додатковий ліміт (додаткову страхову суму) відповідальності.
У відповідності до Оферти, Договір страхування №1100115 від 25 березня 2021 року складається з «Загальної частини» та «Умов добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту».
Згідно з п. 1. Умов страхування, предметом даного Договору є страхування майнових інтересів Страхувальника та інших осіб, що експлуатують забезпечений транспортний засіб на законних підставах, пов`язаних з відшкодуванням збитків, заподіяних майну третіх осіб, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страховим випадком, згідно з п. 4.1. Умов страхування, є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого Т3, внаслідок якої наступає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого.
Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи була застрахована, і загальний ліміт відповідальності за Полісом страхування №203312329 від 25 березня 2021 року та за Договором страхування №1100115 від 25 березня 2021 року становить 230000 грн., то, зважаючи на висновок судового автотоварознавчого дослідження, вважає, що судом першої інстанції мали б бути задоволені його позовні вимоги в повному обсязі, а саме в розмірі 230000 грн.
Просив суд, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2023 року скасувати частково та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Dodge Journey», реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .
09 травня 2021 року о 23 годині 40 хвилин в с. Чубинське Бориспільського району Київської області на перехресті вул. Виставкова та автодороги С-10042, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була неуважною, рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу в русі автомобілю марки «Dodge Journey», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Постановою Бориспільського міськрайонного суду від 04 червня 2021 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано ОСОБА_2 , зважаючи на те, що керуючи автомобілем марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу в русі автомобілю марки «Dodge Journey», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, чим порушила п.2.1, п.2.3б) та п.16.11 ПДР України, та була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Згідно копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203312329 від 25 березня 2021 року цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК АСКО ДС». 
Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майна потерпілого, визначено у розмірі 130000 гривень, та франшизу у розмірі 0,00 гривень.
За змістом висновку експерта №СЕ-19/111-22/53022-АВ від 16 березня 2023 року встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Dodge Journey», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 253242 гривень 14 копійок, а ринкова вартість автомобіля на момент настання дорожньо-транспортної пригоди становила 289533 гривень 75 копійок.
У ПрАТ «СК АСКО ДС» виникло зобов`язання сплатити ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 130000 грн.
ПрАТ «СК АСКО ДС» відмовило у виплаті позивачу страхового відшкодування з вказівкою на те, що розрахований розмір завданого збитку має від`ємне значення, тому і сума страхового відшкодування за страховим випадком, що стався з автомобілем марки «Dodge Journey», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 0,00 гривень.
Встановлено, що 25 березня 2021 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «СК АСКО ДС» був укладений договір добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно полісу №1100115. 
За умовами якого ОСОБА_5 застрахувала цивільно-правову відповідальність, пов`язану з експлуатацією автомобіля марки «Mazda CX-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з визначеною страховою сумою у розмірі 100000 грн. 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у  розмірі 130000 грн., суд першої інстанції брав до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи, та виходив з необґрунтованої відмови ПрАТ «СК АСКО ДС» у виплаті позивачу страхового відшкодування.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що   відсутні правові підстави для стягнення з ПрАТ «СК АСКО ДС» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування за договором добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №1100115 від 25 березня 2021 року у розмірі 100000 грн., оскільки у випадку добровільного страхування виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком на користь страхувальника, а не на користь третьої особи, якій завдана шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
З висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне. 
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, до майнової шкоди належать втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За змістом ч. 1 та ч. 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. 
При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. 
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у ПрАТ «СК АСКО ДС» виникло зобов`язання сплатити ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 130000 грн., згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203312329 від 25 березня 2021 року.
Крім того, колегія суддів критично відноситься до доводів апеляційної скарги, що добровільне страхування цивільної відповідальності це раціональне доповнення до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що забезпечує для страхувальника, винної у скоєнні ДТП особи, додатковий ліміт (додаткову страхову суму) відповідальності, оскільки у випадку добровільного страхування виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком на користь страхувальника, а не на користь третьої особи, якій завдана шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 
Тобто, за умовами укладеного 25 березня 2021 року між ОСОБА_5 та ПрАТ «СК АСКО ДС» договору добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, у випадку настання страхового випадку, виплата страхового відшкодування здійснюється ПрАТ «СК АСКО ДС» на користь ОСОБА_5 , а не на користь іншої особи, якій завдано шкоду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування за договором добровільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів №1100115 від 25 березня 2021 року у розмірі 100000 грн. 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до  ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2023 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба