ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2044/24 Справа № 212/4159/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 212/4159/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
позивачка -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Козіна Наталія Володимирівна, на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2023 року, яка постановлена суддею Дехтою Р.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 грудня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя при розірванні шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
04.12.2023 представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Ратушна Р.П. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову та просила суд:
1. Заборонити будь-яким особам здійснювати відчуження житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 293,2 кв.м., житловою площею 121 кв.м. (вчиняти будь-які дії, пов`язані з переходом права власності даного будинку до іншої особи) та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
2. Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на відповідальне зберігання автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, тип легковий – СЕДАН - В, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , чорний колір, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2008 та автомобіль марки TOYOTA модель CAMRY, тип легковий – загальний /CAR-GENERAL - СЕДАН - В, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_3 , коричневий колір, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску 2020 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 разом зі свідоцтвами про реєстрацію зазначених транспортних засобів та ключів від них, шляхом транспортування даних автомобілів ОСОБА_2 до адреси місця зберігання зазначених автомобілів, якою є: АДРЕСА_2 та підписання акту приймання-передачі даних автомобілів між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у строк десять днів з дати ухвалення Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу заяви про забезпечення позову. Зобов`язати ОСОБА_2 підписати акт приймання-передачі автомобілів між ним та ОСОБА_3 , здійснити передачу свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та ключів від них ОСОБА_3  в присутності представників Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса);
3. Накласти арешт на все майно, яке знаходиться в об`єкті нерухомого майна: житловому будинку та літньої кухні Б, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 293,2 кв.м., житловою площею 121 кв.м. шляхом здійснення його опису, окрім предметів щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речей індивідуального користування (одяг, взуття, всі дитячі речі) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , задля чого зобов`язати ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на протязі десяти днів з дати винесення ухвали про забезпечення позову Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу надати доступ представникам Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) до житлового будинку та літньої кухні, Б за адресою: АДРЕСА_1 ;
4. Зобов`язати  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4  на протязі десяти днів з дати винесення ухвали про забезпечення позову Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в присутності представників Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) забрати в житловому будинку та літній кухні Б, за адресою: АДРЕСА_1 предмети щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речей індивідуального користування (одяг, взуття) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та  ОСОБА_1 , а також майно, яке належить їй на праві особистої приватної власності.
Заява мотивована тим, що, як стало відомо ОСОБА_1 , будинок АДРЕСА_1 , у якому вона у період з 31.12.2019 по 25.11.2023 проживала з ОСОБА_2 та спільними дітьми, будувався за спільні сумісні кошти подружжя у період шлюбу не в інтересах сім`ї, а лише для відповідача ОСОБА_2 . 
Так, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП181193372030, виданої відділом з питань архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради 03.12.2019, зареєстрованого ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, як державним реєстратором прав на нерухоме майно, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.01.2020 за номером запису про право власності: 35175992, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2014844112110, право власності було оформлено на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_2 .
31.01.2020 ОСОБА_7 подарувала будинок своєму сину – відповідачу ОСОБА_2 , що підтверджується договором дарування житлового будинку, 31.01.2020 посвідченого Рукавіциним І.А., приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу.
На теперішній час за правовстановлюючими документами відповідач є одноособовим власником цього будинку.
Позивачці ОСОБА_1 стало відомо, що відповідач має намір продати будинок, а у випадку не встановлення заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна та продажу ним будинку, є вірогідність того, що він гроші витратить на свої потреби та не розрахується з позивачкою в частині виплати половини грошових коштів, витрачених на будівництво будинку та придбання будівельних матеріалів.
Крім того, 26.11.2023 року ОСОБА_2 змінив замки у будинку, примусово виселив позивачку, без її особистих речей та речей їх спільного малолітнього сина ОСОБА_8 , 2014 року народження, вчинив по відношення до позивачки ОСОБА_1 домашнє насильство фізичного, психологічного та економічного характеру.
З метою не порушення прав та законних інтересів позивачки, вважає за необхідне просити суд заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження будинку (пов`язані з переходом права власності) щодо будинку.
Також, 17 липня 2023 року відповідачем з гаража будинку АДРЕСА_1 був забраний автомобіль марки TOYOTA модель CAMRY, тип легковий – загальний /CAR-GENERAL - СЕДАН - В, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_3 , коричневий колір, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску 2020, який придбаний за час шлюбу та за спільні кошти.
17 липня 2023 року відповідачем заблокований дистанційний пульт від воріт в гаражі у будинку АДРЕСА_1 , чим позбавив позивачку доступу в гараж.
27 серпня 2023 року відповідач з гаражу у будинку АДРЕСА_1 забрав автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, тип легковий – СЕДАН - В, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , чорний колір, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2008, який придбаний подружжям під час шлюбу за спільні кошти.
27 серпня 2023 року відповідач забрав у позивачки дистанційний пульт керування від воріт будинку.
У зв`язку з чим, позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватися автомобілем марки HYUNDAI модель ELANTRA в інтересах сім`ї – відвозити малолітнього сина до школи, гуртків, лікарень та інше.
Також, на теперішній час, позивачці невідомо місцезнаходження автомобілів та їхній технічний стан. Є цілком вірогідним їх пошкодження та, як наслідок, зниження їх ринкової вартості або взагалі їх пошкодження до такого стану, який неможливо відновити.
Вважає, що заява про забезпечення позову в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 передати на відповідальне зберігання автомобілів марки HYUNDAI модель ELANTRA, тип легковий – СЕДАН – В, TOYOTA модель CAMRY іншій особі забезпечить можливість ефективного захисту прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача дійсно порушеними.
Також, у зв`язку з тим, що на теперішній час спільно нажите майно у будинку, особисті речі позивача за первісним позовом та малолітньої дитини ОСОБА_8 , 2014 року народження, знаходяться у будинку, до якого у позивачки відсутній доступ з 26.11.2023, є необхідність у накладенні арешту на все майно, яке знаходиться у будинку, шляхом його опису, окрім предметів щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речей індивідуального користування (одяг, взуття, всі дитячі речі) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , задля чого зобов`язати ОСОБА_2 надати доступ представникам органів державної виконавчої служби до будинку.
Також є необхідність просити суд надати можливість  ОСОБА_1 , у присутності представників органів державної виконавчої служби, забрати предмети щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речей індивідуального користування (одяг, взуття, всі дитячі речі) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та  ОСОБА_1 , задля чого зобов`язати ОСОБА_2 надати доступ ОСОБА_1 , разом з представниками органів державної виконавчої служби, до будинку.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2023 року заяву задоволено.
Заборонено будь-яким особам здійснювати відчуження житлового будинку, що розташований по адресі: АДРЕСА_1 , загальною площею 293,2 кв.м., житловою площею 121 кв.м. (вчиняти будь-які дії, пов`язані з переходом права власності даного будинку до іншої особи) та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на відповідальне зберігання автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, тип легковий – СЕДАН - В, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , чорний колір, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2008 та автомобіль марки TOYOTA модель CAMRY, тип легковий – загальний /CAR-GENERAL - СЕДАН - В, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_3 , коричневий колір, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску 2020 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 разом зі свідоцтвами про реєстрацію зазначених транспортних засобів та ключів від них, шляхом транспортування даних автомобілів ОСОБА_2 до адреси місця зберігання зазначених автомобілів, якою є: АДРЕСА_2 та підписання акту приймання-передачі даних автомобілів між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у строк десять днів з дати ухвалення Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу заяви про забезпечення позову. Зобов`язати ОСОБА_2 підписати акт приймання-передачі автомобілів між ним та ОСОБА_3 , здійснити передачу свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та ключів від них ОСОБА_3  в присутності представників Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).
Накладено арешт на все майно, яке знаходиться в об`єкті нерухомого майна: житловому будинку та літньої кухні, Б по адресі: АДРЕСА_1 , загальною площею 293,2 кв.м., житловою площею 121 кв.м., шляхом здійснення його опису, окрім предметів щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речей індивідуального користування (одяг, взуття, всі дитячі речі) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , задля чого зобов`язати ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на протязі десяти днів з дати винесення ухвали про забезпечення позову Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надати доступ представникам Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) до житлового будинку та літньої кухні, Б по адресі: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4  на протязі десяти днів з дати винесення ухвали про забезпечення позову Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу дозволити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в присутності представників Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) забрати в житловому будинку та літній кухні, Б по адресі: АДРЕСА_1 предмети щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речей індивідуального користування (одяг, взуття) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та  ОСОБА_1 , а також майно, яке належить їй на праві особистої приватної власності.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Козіна Н.В., просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, постановлення оскаржуваної ухвали суду без будь-якого аналізу заяви з боку суду, аналізу обставин справи та предмету спору, вимог закону щодо співмірності та взагалі законності таких заходів забезпечення позову.
Вважає, що обрані позивачкою ОСОБА_1 заходи забезпечення позову не відповідають вимогам співмірності, розумності та збалансованості інтересів сторін, а доводи заяви не містять обгрунтування необхідності застосування таких заходів забезпечення позову з посиланням на докази.
Зокрема, посилання позивачки на те, що будинок АДРЕСА_1 нібито будувався за спільні кошти поружжя не відповідає дійсності, адже, згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ДП181193372030, виданої відділом з питань архітектурно-будівельного контролю виконкому Криворізької міської ради 03.12.2019, будівництво здійснювала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що також підтверджується іншими доказами щодо проведення будівельних робіт та введення будику та комунікацій в експлуатацію. Тоді як позивачка ОСОБА_1 не надала суду доказів здійснення будівництва будинку саме за кошти подружжя. На момент дарування цього будинку відповідачеві ОСОБА_2 , у ньому була наявна побутова техніка, що належала його матері ОСОБА_7 , що свідчить про те, що вказане майно не є спільним сумісним майном подружжя. Незрозуміло з яких підстав суд дійшов висновку про необхідність заборони відчуження спірного будинку, враховуючи, що він не є предметом спору та з яких підстав дійшов висновку, що цей будинок може бути відчужено.
Щодо забезпечення позову шляхом зобов?язання ОСОБА_2 передати на відповідальне зберігання транспортні засоби ОСОБА_3 зазначає, що вказана особа є матір?ю позивачки ОСОБА_1 , а тому є заінтересованою особою та їй не може бути передано майно на зберігання. Крім того, автомобіль HYUNDAI модель ELANTRA, тип легковий – СЕДАН - В, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , чорний колір, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2008, вийшов з ладу та зберігається в ГБК «ЗОРЯНИЙ», за попередньою згодою позивачки ОСОБА_1 . При цьому, відповідач взагалі не може використовувати цей транспортний засіб, адже свідоцтво про його реєстрацію зберігається у позивачки ОСОБА_1 .
Щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке зберігається в об`єкті нерухомого майна та зобов?язаня надати доступ представникам виконавчої служби до житлового будинку зазначає, що вказана вимога не була конкретизована, є неспівмірною та незрозуміло з яких підстав можна накласти арешт на майно третіх осіб.
Також, наполягає на тому, що вжитий судом захід забезпечення позову у вигляді зобов`язання  ОСОБА_5 дозволити ОСОБА_1  забрати в житловому будинку предмети щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб, речей індивідуального користування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та  ОСОБА_1 , а також майно, яке належить їй на праві особистої приватної власності, таким, що взагалі не стосується предмету спору, не передбачений переліком заходів забезпечення позову та є неконкретизованим.
Вказаним заходом ОСОБА_9 має право забрати з житлового будинку, який їй не належить на праві власності, будь-яке майно, яке, на її думку, може належати їй.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази  надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи,  позивачка  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ратушна Р.П., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Крім того, просить стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на складання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 7 000,00 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Козіну Н.В.. яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Ратушну Р.П., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, та з того, що у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.
Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
       Статтею 149 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи суд має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені статтею 150 цього Кодексу.
       Відповідно до вимог ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі, в разі задоволення заявленого позову.
При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення. 
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
При цьому, відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Згідно з ч.1 п.1-10 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі
№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Разом з тим, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Колегія суддів зазначає, що обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Колегією суддів встановлено, що на розгляді у суді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя при розірванні шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
Предметом позовних вимог, ОСОБА_1 , серед іншого, є встановлення факту витрати ОСОБА_2 грошових коштів не в інтересах сім?ї, а для власного збагачення, визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 7 017 997,00 грн., які були витрачені на будівництво будівель та споруд домоволодіння АДРЕСА_1 , визнання за ОСОБА_1 права власності на частину цих коштів та їх стягнення із ОСОБА_2 .
Отже, вимога позивачки щодо забезпечення її позовних вимог, шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження житлового будинку, що розташований по адресі: АДРЕСА_1 , загальною площею 293,2 кв.м., житловою площею 121 кв.м. (вчиняти будь-які дії, пов`язані з переходом права власності даного будинку до іншої особи) та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає завленим позовним вимогам, не співвідноситься з вимогами, за захистом яких Рибкіна І.О. звернулася до суду.
Обраний позивачкою ОСОБА_1 вид забезпечення позову фактично призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ОСОБА_2 , оскільки обмежується можливість розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном, яке не є предметом спору та відчуження якого, у випадку задоволення позовних вимог, не призведе до неможливості чи утруднення виконання рішення суду.
Що стосується вимоги позивачки ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_10 передати на відповідальне зберігання автомобіль марки HYUNDAI модель ELANTRA, тип легковий – СЕДАН - В, номер шасі (кузова, рами) VIN- НОМЕР_1 , чорний колір, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2008 та автомобіль марки TOYOTA модель CAMRY, тип легковий – загальний /CAR-GENERAL - СЕДАН - В, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_3 , коричневий колір, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску 2020, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , разом зі свідоцтвами про реєстрацію зазначених транспортних засобів та ключів від них, шляхом транспортування даних автомобілів ОСОБА_2 до адреси місця зберігання зазначених автомобілів, якою є: АДРЕСА_2 , підписання акту приймання-передачі даних автомобілів,  в присутності представників Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), колегія суддів дійшла наступних висновків.
Так, п. 7 ч. 1 ст. 150 ЦПК України було передбачено, що позов може бути забезпечений передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті спору. Разом з тим, пункт 7 частини першої статті 150 виключено на підставі Закону № 460-IX від 15.01.2020, а тому доводи апеляційної скарги про те, що обраний позивачкою спосіб забезпечення позову у цій частині не передбачений нормами ЦПК України є прийнятними та заслуговують на увагу.
При цьому, варто зазначити, що позивачкою ОСОБА_1 ставиться питання про зобов?язання ОСОБА_2 передати транспортні засоби, які є предметом спору, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, за твердженням відповідача ОСОБА_11 , є її матір?ю, що беззаперечно свідчить про її заінтересованість у вирішенні данного спору, а тому передача спірного майна їй на зберігання є взагалі неможливою.
Щодо вимог заяви про забезпечення позову шляхом накладенння арешту на все майно, яке знаходиться в об`єкті нерухомого майна: житловому будинку та літньої кухні Б, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 293,2 кв.м., житловою площею 121 кв.м., шляхом здійснення його опису, окрім предметів щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речей індивідуального користування (одяг, взуття, всі дитячі речі) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , для чого зобов`язати ОСОБА_2 надати доступ представникам Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) до житлового будинку та літньої кухні Б, за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів дійшла наступних висновків.
Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.
Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
У спорі про поділ майна подружжя може бути накладено арешт на майно, яке є предметом цього спору, з метою його збереження. 
Позивачкою ОСОБА_1 заявлено вимоги щодо накладенння арешту на все майно, яке знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , окрім предметів щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб, речей індивідуального користування.
Перелік майна, яке позивачка ОСОБА_1 вважає спільним сумісним майном подружжя та бажає здійснити його поділ, нею не зазначено, накладення арешту на абстрактне майно (все майно у будинку) є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, такий вид забезпечення позову не конкретизований та може призвести до порушення прав та інтересів відповідача ОСОБА_2 та третіх осіб на вільне розпорядження майном.
Не можна визнати обґрунтованими й вимоги щодо зобов`язанння  ОСОБА_5 дозволити ОСОБА_1  забрати в житловому будинку та літній кухні Б у домоволодінні АДРЕСА_1 предмети щоденного побутового особистого вжитку для задоволення щоденних фізіологічних та гігієнічних потреб (посуд, постільна білизна, засоби гігієни), речей індивідуального користування (одяг, взуття) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та  ОСОБА_1 , а також майно, яке належить їй на праві особистої приватної власності.
Так, позивачкою ОСОБА_1 не вказано перелік майна, яке вона бажає забрати із будинку та таке формулювання ухвали суду про забезпечення позову фактично надає позивачці ОСОБА_1 можливість забрати безперешкодно із будинку весь наявний посуд, постільну білизну, засоби гігієни, тощо.
Зобов?язання ж відповідача ОСОБА_5 передати ОСОБА_1 майно, яке належить їй на праві особистої приватної власності, без визначення переліку такого майна, не можна вважати належним засобом забезпечення позову, оскільки питання щодо поділу майна подружжя та визначення майна, яке відноситься до особистої приватної власності одного із подружжя чи до спільного сумісного майна подружжя, п`є вирішуватися судом під час ухвалення рішення у даній справі.
При цьому, як вірно зазначено в апеляційній скарзі, вказаним заходом забезпечення позову ОСОБА_9 фактично надано можливість забрати з житлового будинку, який їй не належить на праві власності, будь-яке майно, яке на її думку може належати їй, що є недопустимим та суперечить правовому інституту забезпечення позову, який покликаний уникати загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зі змісту заяви позивачки реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. 
Доводи позивачки (перелік наведений вище), якими мотивовано забезпечення позову, ґрунтуються лише на її припущеннях та не є безумовною умовою для забезпечення позову.
Вчинення ОСОБА_2 дій, що підтверджують можливе ухилення від виконання зобов`язань, позивачою не доведено.
Суд зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.
При цьому, сам факт існування спору між сторонами не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.
Заявницею до заяви не додано доказів вчинення відповідачем дій, які б свідчили про намір відповідача ухилитися від виконання судового рішення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволення заяви про забезпечення позову.
Розподіл судових витрат колегією суддів не здійснюється, оскільки, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат якщо суд змінює рішення або ухвалює нове, а тому судові витрати, понесені учасниками справи під час апеляційного перегляду ухвали суду, підлягають розподілу між сторонами під час ухвалення рішення по суті спору судом першої інстанції. 
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Козіна Наталія Володимирівна, - задовольнити.
       Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2023 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення.
       Заяву позивачки  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ратушна Руслана Павлівна, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя при розірванні шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишити без задоволення.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 січня 2024 року.

Головуючий: 

Судді: