Постанова                             
Іменем України                              
 
28 лютого 2024 року
м. Київ
 
справа № 367/4754/21
провадження № 61-8800св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів:  Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,              Тітова М. Ю.,           
 
учасники справи:
позивач  - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
третя особа - ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, поділ майна
 
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2021 року у складі судді                 Мерзлого Л. В. та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня                  2022 року у складі колегії суддів:  Левенця Б. Б., Борисової О. В., Ратнікової В. М.,                                              
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позову
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила: 
- встановити факт проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період із серпня 2007 року до дати звернення                   з позовом до суду, а саме до 29 червня 2021 року;
- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 :
квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 108,6 кв. м, житловою площею 33,4 кв. м;
гараж № НОМЕР_1 на АДРЕСА_2 ;
автомобіль марки «НONDА АССОRD ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , зареєстрований РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області; автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT», державний номерний знак НОМЕР_4 , вантажний фургон, 2009 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , зареєстрований РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області;
- визнати за нею право власності на 2/3 частини, а за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину зазначеного майна. 
 
На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що із серпня 2007 року вона разом з відповідачем проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет та побут, купують майно, мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якими вони проживали у квартирі АДРЕСА_1 . Також разом з ними проживала і донька позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За цей період між сторонами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, однак офіційно шлюб не реєстрували. 
 
За період спільного проживання сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 ; гараж за цією ж адресою № 48; автомобіль «НONDА АССОRD ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіль «FORD TRANSIT CONNECT», державний номерний знак НОМЕР_4 , право власності на яке за домовленістю зареєстрували за ОСОБА_2 .  
 
Оскільки вона звертається з цим позовом також і в інтересах дітей, які перебувають на її утриманні, адже відповідач не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї, ухиляється від участі в утриманні дітей, коштів не надає, тому її частка в спільному майні має бути більшою.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Ірпінський міський суд Київської області рішенням від 14 грудня 2021 року позов задовольнив. Встановив факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період із серпня 2007 року до дати звернення з позовом до суду, а саме до 29 червня 2021 року. Визнав спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 108,6 кв. м, житловою площею 33,4 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 815682532109; гараж № НОМЕР_1                           на АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 961137432109; автомобіль марки «НONDА АССОRD ЗНГ», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2007 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , зареєстрований РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області; автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT», державний номерний знак НОМЕР_4 , вантажний фургон, 2009 року випуску, колір білий, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , зареєстрований РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області.
Визнав за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини майна та визнав за                   ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини зазначеного майна.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване доведеністю заявлених позивачем вимог. 
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду 
Київський апеляційний суд постановою від 04 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2021 року скасував у частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та в частині розподілу спільного майна. У скасованій частині ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Встановив факт проживання            ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 08 жовтня 2008 року до дати звернення з позовом до суду, а саме до 29 червня 2021 року. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнав за ОСОБА_1 і ОСОБА_2  право власності по 1/2 частини спірного майна. В іншій частині рішення суду залишив без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована наявністю правових підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 08 жовтня 2008 року до 29 червня 2021 року, адже до цього позивач перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі, та, відповідно, наявністю підстав для визнання майна, набутого сторонами за цей час, спільною сумісною власністю і його поділу в рівних частках.  Реалізація права позивача на врегулювання немайнових і майнових правовідносин в порядку, передбаченому СК України, не може ставитись в залежність від наявності (відсутності) боргових зобов`язань одного з подружжя.  

 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї, їх узагальнені аргументи
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 07 вересня 2022 року,        ОСОБА_3 просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2021 року і постанову Київського апеляційного суду                   від 04 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду                 від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15 та постановах Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14, від 06 червня 2018 року                        у справі  № 712/6574/16, від 27 березня 2019 року у справі № 331/8757/14,                       від 02 червня 2021 року у справі № 711/1550/18, від 22 січня 2020 року у справі                 № 711/2302/18,  від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом 29 червня  2021 року про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визначення частки в спільному сумісному майні, яке вже було арештоване та підлягало примусовому стягненню               у відкритих станом на 19 червня 2021 року двох виконавчих провадженнях. 
 
Визначаючи майно спільною сумісною власністю подружжя, суди повинні встановити не тільки факт набуття майна під час спільного проживання позивача та відповідача, а й джерело набуття такого майна. Тобто чи були вкладені спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя на його придбання. У разі придбання майна хоч і в період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя таке майно не є спільним сумісним майном.  Проте у цій справі суди такого не зробили.
 
25 жовтня 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив адвоката                   Чередниченка Д. О. як представника ОСОБА_1 на касаційну скаргу, мотивований законністю і обґрунтованістю ухвалених у справі судових рішень.   Позивач не є стороною боргових зобов`язань відповідача. Реалізація права позивача на врегулювання немайнових і майнових правовідносин в порядку, передбаченому СК України, не може ставитись в залежність від наявності (відсутності) боргових зобов`язань одного з подружжя, а заявник не надав суду об`єктивних доказів, які спростували б висновки судів та свідчили б про те, що сторони діють вочевидь недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора.Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з рішенням судів та цитування висновків Верховного Суду, які заявник вважає доказами своєї правової позиції.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
23 вересня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2022 року касаційне провадження у цій справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи  № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22 цс 20).
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2024 року поновлено касаційне провадження у цій справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2024 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Сторони у справі мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Згідно з актом депутата Ірпінської міської ради Київської області Нечитайла О. Р.  від 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 з чоловіком ОСОБА_2 , синами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_6 .  
 
Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване у квартирі АДРЕСА_3 . 
 
25 лютого 2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 108,6 кв. м, житловою площею 33,4 кв. м. 
 
01 липня 2016 року за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності на гараж № НОМЕР_1 на АДРЕСА_2 .
 
12 березня 2018 року державний реєстратор Журавська О. М. на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2018 року у справі                              № 756/13058/17 зареєструвала обтяження, а саме наклала арешт на вказане нерухоме майно.
 
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу право власності на автомобіль «НONDА АССОRD ЗНГ», 2007 року випуску, державний номерний знак   НОМЕР_2 ,  номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , зареєстровано 21 травня 2010 року РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за ОСОБА_2 .  
 
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу право власності на  автомобіль «FORD TRANSIT CONNECT», 2009 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 , вантажний фургон, номер шасі (кузова) НОМЕР_5 , зареєстровано 09 листопада 2012 року РЕВ м. Красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за ОСОБА_2 .  
 
За повідомленням начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС                            в Київській області Головного сервісного центру МВС від 22 липня 2021 року                 № 31/10-3228 до Єдиного державного реєстру ТЗ МВС було внесено інформацію про арешт указаних автомобілів на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 06 липня 2021 року у справі № 367/4754/21.
 
ОСОБА_1 є засновником та керівником ПП «Версаль-Кейтерінг». 
 
 2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених                у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права   у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права  у  подібних  правовідносинах,  викладеного  у  постанові  Верховного  Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм                        права  в   межах   касаційної   скарги,   дійшов   висновку,   що   касаційна   скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Щодо встановлення судами факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).
 
Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити такі факти: спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року № 554/8023/15-ц).
 
У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (частина друга статті 114 СК України). Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина третя статті 115 СК України).
 
Отже, встановивши, що у спірний період сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут, купували майно, у них є спільні діти 2012 та 2016 року народження, разом з якими вони проживають у квартирі АДРЕСА_1 , апеляційний суд з урахуванням рішення суду про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , обґрунтовано вважав доведеним факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та дружини після розірвання позивачем шлюбу та до її звернення до суду із цим позовом.
 
Разом з цим згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним                  у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц, висновки судів про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин,                               з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.                     В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.
 
Ураховуючи наведені висновки Великої Палати Верховного Суду, вимоги                  ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту не є вимогою, яка забезпечить ефективний захист її прав у цій справі про поділ майна подружжя, а лише є підставою для вирішення цієї справи, тому в задоволенні такої вимоги слід відмовити.
 
Щодо задоволення судами вимог про визнання спірного майна спільним сумісним майном  сторін
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).
 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.  
 
При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна                          є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує                                в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна.
 
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц.
 
Ураховуючи, що у цій справі метою заявленого позивачем позову є поділ спільного сумісного майна, набутого за час спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, підстав для задоволення вимоги про визнання спірного майна об`єктами спільного сумісного майна немає, тому в задоволенні цієї вимоги також слід відмовити, що відповідатиме правовому висновку в указаній постанові Великої Палати Верховного Суду.
 
Щодо поділу спільного майна
Згідно  з  пунктом  3  частини  першої  статті  57  СК  України  особистою   приватною
власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
 
Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
 
Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що                         є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
 
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
 
Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу                 є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
 
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Встановивши обсяг майна, набутого під час спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про його поділ в рівних частинах, адже презумпцію спільності права власності сторін на це майно не спростовано. Реалізація права ОСОБА_1 на врегулювання правовідносин у порядку передбаченому СК України, не може ставитись                                 у залежність від наявності (відсутності) боргових зобов`язань одного з подружжя. ОСОБА_3 не надав доказів, які свідчили б, що сторони діють вочевидь недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора; що договір позики укладено в інтересах сім`ї, а не у власних, не пов`язаних із сім`єю, інтересах. 
 
Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують, зводяться до незгоди                   з ними та трактування норм права на власний розсуд. 
 
Переоцінка доказів знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (стаття 400 ЦПК України). Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16 січня 2019 року                 у справі № 373/2054/16-ц).
 
Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального                                            і процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, однак суди неправильно застосували норми матеріального права, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2021 року та постанова Київського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року в частині встановлення факту спільного проживання та визнання спірного майна спільним сумісним майном підлягають скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог. Постанова апеляційного суду в частині поділу між сторонами майна є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін.  
 
Керуючись  статтями  400, 410, 412, 416 ЦПК  України,  Верховний  Суд  у  складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року в частині  встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна об`єктом спільної сумісної власності скасувати, ухвалити в цих частинах нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Постанову Київського апеляційного суду від 04 серпня 2022 року в частині поділу майна залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                                      її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська 
 
Судді                                                                                                 А. Ю. Зайцев
 
Є. В. Коротенко
 
                                                                                                            В. М. Коротун
 
                                                                                                            М. Ю. Тітов