Cправа №991/1266/24
Провадження №11-сс/991/167/24
Слідчий суддя: ОСОБА_1 
Суддя-доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

12 березня 2024 року                                                                 місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2024 року, якою залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2024 року залишено без розгляду скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).
Не погоджуючись зі вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.
Посилається на такі обставини.
Строк на апеляційне оскарження не є пропущеним, водночас просить його поновити, як такий, що пропущений із поважних причин.
Слідчий суддя порушив процесуальні строки розгляду скарги у 72 години, не забезпечив обов`язковість явки детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), та розглянув її без участі та виклику ОСОБА_6 належним чином.
Ухвала незаконна, невмотивована, необґрунтована, постановлена з істотними порушеннями КПК України, Конституції України.
Слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, виявив упередженість, провів дослідження, яке не має відношення до розгляду скарги; не дослідив невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальні правопорушення , щодо яких   ОСОБА_6 звернувся із скаргою, і, що в ЄРДР немає відомостей про здійснення НАБУ досудового розслідування вказаних кримінальних правопорушень та послався на зловживання процесуальними правами, що не передбачене КПК України.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2024 року, зобов`язати уповноважену особу НАБУ внести до ЄРДР відомості з заяви №VYH-20240215-00-03-02 від 15.02.2024 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, головою Національного банку України ОСОБА_7 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_8 і іншими заступниками голови НБУ, директорами-розпорядниками ФГВФО ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , міністром внутрішніх справ України ОСОБА_11 , начальниками ГСУ МВСУ та ГСУ НПУ, головою Державної служби фінансового моніторингу України, генеральними прокурорами та їхніми заступниками; повідомити суд про виконання судового рішення шляхом направлення через ЕКЕС НАБУ копій прийнятих процесуальних документів та доказів направлення і вручення їх ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 та детектив НАБУ, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибули, про поважні причини свого неприбуття суд не повідомили.
Згідно із ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому апеляційна скарга розглядається без участі зазначених осіб.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.
У цьому провадженні встановлено такі обставини.
15.02.2024 ОСОБА_6 направив директору НАБУ заяву №VYH-20240215-00-03-02 від 15.02.2024 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, Головою Національного банку України ОСОБА_7 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_8 , іншими заступниками Голови Національного банку України, директорами-розпорядниками ФГВО ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , міністром внутрішніх справ України ОСОБА_11 , начальниками ГСУ МВС України та ГСУ НП України, головою Державної служби фінансового моніторингу України, генеральними прокурорами та їхніми заступниками з 2014 року і по це час, іншими керівниками органів державної влади стосовно коштів ПАТ «Міський комерційний банк» із використанням кореспондентських рахунків, відкритих «Meinl Bank Aktiengesellschaft». 
За вказаною заявою відомості, викладені у ній, не внесено до ЄРДР, витяг з ЄРДР ОСОБА_6 не надано. 
16.02.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Залишаючи скаргу ОСОБА_6 без розгляду, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Обставини, викладені у заяві ОСОБА_6 №VYH-20240215-00-03-02 від 15.02.2024 неодноразово були предметом розгляду слідчих суддів та колегій суддів в ході апеляційного провадження. 
Аналогічні звернення заявника із скаргами до слідчих суддів Вищого антикорупційного суду з приводу бездіяльності уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявами щодо тих самих обставин та суб`єктів (головою Національного банку України ОСОБА_7 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_8  і іншими заступниками голови НБУ, директорами-розпорядниками ФГВФО ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10 , міністром внутрішніх справ України  ОСОБА_11 , начальниками ГСУ МВСУ та ГСУ НПУ, головою Державної служби фінансового моніторингу України, генеральними прокурорами та їхніми заступниками з 2014 року), вирішені по суті слідчими суддями та наведені ОСОБА_6  обставини вже є предметом досудового розслідування у ряді кримінальних проваджень, тобто права ОСОБА_6 захищені судом в порядку, передбаченому КПК України.
Поданням скарг  ОСОБА_6  переслідує інші цілі, ніж внесення відомостей за його заявою до ЄРДР, адже такі відомості вже були внесені. Дійсною метою подання скарг останнім є зміна в неналежний процесуальний спосіб органу досудового розслідування зі слідчого відділу Солом`янського УП ГУ НП у місті Києві на НАБУ та фактичне оскарження рішення прокурора САП про визначення підслідності у вказаних провадженнях за Солом`янським УП ГУ НП у місті Києві, яке оскарженню в такий спосіб не підлягає.
Чергове звернення ОСОБА_6 до суду з тим самим питанням, яке вже було предметом судового контролю, свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами.
Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Згідно із ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Тому ухвала слідчого судді переглядається у межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 .
Щодо твердження ОСОБА_6 про те, що строк на апеляційне оскарження не є пропущеним, із одночасним проханням його поновити, як такий, що пропущений із поважних причин, колегія суддів зазначає таке.
Слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу 21.02.2024. Апеляційна скарга на вказану ухвалу поступила у Апеляційну палату Вищого антикорупційного суду 22.02.2024. Оскільки останнім днем оскарження вказаної ухвали є 26.02.2024, строк на апеляційне оскарження ОСОБА_6 не є пропущеним.
Із матеріалів провадження вбачається, що ухвалу слідчим суддею проголошено 21.02.2024 та 22.02.2024  ОСОБА_6  направлено її копію. 
Враховуючи, що за результатами дослідження матеріалів за скаргою ОСОБА_6 , слідчий суддя прийшов до рішення про залишення вказаної скарги без розгляду, ухвала від 21.02.2024 була постановлена без виходу у судове засідання, а тому виклик сторін або інших учасників кримінального провадження не проводився.
Отже, посилання апеляційної скарги ОСОБА_6 на те, що слідчий суддя порушив процесуальні строки розгляду скарги у 72 години, не забезпечив обов`язковості явки детектива НАБУ та розглянув скаргу без участі та виклику ОСОБА_6 належним чином, є безпідставними.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 продовжує звертатися зі скаргами на бездіяльність НАБУ після захисту судом його прав та внесення до ЄРДР відомостей щодо повідомлених ним злочинів вчинених тими ж самими суб`єктами, за обставин, аналогічних тим, що викладені у заяві ОСОБА_6 №VYH-20240215-00-03-02 від 15.02.2024, а саме вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.2 ст.364 КК України, які на його думку вчинені головою Національного банку України ОСОБА_7 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_8 , іншими заступниками Голови Національного банку України, директорами-розпорядниками ФГВО ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Міністром внутрішніх справ України ОСОБА_11 , начальниками ГСУ МВС України та ГСУ НП України, головою Державної служби фінансового моніторингу України, генеральними прокурорами та їхніми заступниками з 2014 року і по це час, іншими керівниками органів державної влади стосовно коштів ПАТ «Міський комерційний банк» із використанням кореспондентських рахунків, відкритих «Meinl Bank Aktiengesellschaft», відомості щодо яких за рішенням суду внесені до ЄРДР та які вже є предметом досудового розслідування.
Згідно із ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка чітко встановлює, що «процес заради процесу» не відповідає вимогам ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи встановлені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про те, що судовий контроль за фактами, вчергове зазначеними у скарзі ОСОБА_6 , слідчими суддями та колегіями суддів Вищого антикорупційного суду було неодноразово здійснено, шляхом постановлення ухвал, якими зобов`язано правоохоронні органи внести відомості до ЄРДР. При цьому, кваліфікація дій, що описуються у заявах, а також контроль за правильністю їх кваліфікації, визначення підслідності, не охоплюються повноваженнями суду, оскільки є дискрецією слідчого чи прокурора.
Колегія суддів також враховує, що при розгляді скарги ОСОБА_6 слідчий суддя: 1) застосував принцип res judicata, згідно із яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення у справі «Брумареску проти Румунії»); 2) керувався практикою Європейського суду з прав людини щодо випадків зловживання - подачі безпідставних, сутяжницьких та явно необґрунтованих заяв, аналогічних заяві, яку подавали раніше і яку вже було визнано неприйнятною (що є неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такому разі уся процедура судового розгляду є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, що відмінна від захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (рішення у справах «М. проти Сполученого Королівства» та «Філіс проти Греції»).
З огляду на це колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що права  ОСОБА_6 захищені судом в порядку, передбаченому КПК України, а поданням скарг ОСОБА_6 переслідує інші цілі, ніж внесення відомостей за його заявою до ЄРДР, адже такі відомості вже були внесені, що свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами. 
В зв`язку з вищевикладеним посилання в апеляційній скарзі на незаконність, невмотивованість та необґрунтованість ухвали та порушення слідчим суддею при її постановленні положень КПК України, Конституції України колегією суддів визнається безпідставним.
Також колегія суддів вважає, що оскільки твердження в апеляційній скарзі про упередженість слідчого судді нічим не обґрунтоване, таке є неспроможним. 
Крім того, посилання в апеляційній скарзі, що слідчий суддя не дослідив обставини про невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальні правопорушення щодо яких  ОСОБА_6 звернувся із скаргою, і, що в ЄРДР немає відомостей про здійснення НАБУ досудового розслідування кримінальних правопорушень спростовується даними мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, відповідно до яких слідчим суддею досліджено вказані обставини. (а.п.15-17) 
Згідно із ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Із огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст.404, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21 лютого 2024 року - без змін. 
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:                                                               ОСОБА_2 

Судді:                                                                         ОСОБА_3 

                                                                                                                                ОСОБА_4