Справа № 466/11534/23                                 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є. 
Провадження № 33/811/91/24                 Доповідач: Урдюк Т.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 

19 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката Ружицького Антона Матвійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2023 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у сумі 536 грн 80 коп.
Згідно з постановою судді, 25 жовтня 2023 року о 21 год. 55 хв. у м. Львові за адресою: вул. Варшавська, 74, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810», прилад ARBH-0597, тест №3715. 
Не погоджуючись із рішенням судді суду першої інстанції, адвокат Ружицький Антон Матвійович в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2023 року та закрити провадження у справі.
Оскаржувану постанову апелянт вважає такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що акт огляду на стан сп`яніння не підписаний особою, яка його складала, не має юридичної сили, відтак документів, що підтверджують проведення такого огляду та оформлення його результатів в матеріалах справи відсутні.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт також покликається на те, що огляд на стан сп`яніння не зафіксовано на відеозаписах, а свідки під час проведення такого присутні не були. Зазначає, що на відеозаписах, наявних в матеріалах справи, не зафіксовано, який саме технічний засіб було використано працівниками поліції для проведення огляду, покази цього приладу перед початком проведення огляду, а також покази приладу за результатами огляду. З відеозаписів не вбачається факту пред`явлення пристрою з результатами огляду ОСОБА_1 .
Стверджує, що пристрій Drager Alcotest 6810, ARBH-0597 працівниками поліції було застосовано незаконно, оскільки до протоколу не долучено сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку цього приладу. Окрім цього, він відсутній в Державному реєстрі виробів медичної техніки та виробів медичного призначення, які дозволені до застосування на території України, а свідоцтво про державну реєстрацію №7261/2007 щодо приладу електродіагностичного газоаналізатора Drager Alcotest 6810 (згідно з наказом МОЗ України від 10.02.2010 №95) втратило чинність 10.02.2015 року.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції зроблено необґрунтовані висновки про причини наявності похибки приладу при вимірюванні температури навколишнього середовища та про те, що така похибка не може свідчити про таку ж похибку при вимірюванні рівня алкоголю в крові. 
Адвокат вказує на те, що працівники поліції використали пристрій Drager Alcotest 6810, ARBH-0597 з порушенням інструкції його експлуатації, а саме: огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився після вживання ним крапель настоянки глоду за рецептом лікаря, відтак результати приладу не можуть бути доказами факту перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння. 
Окрім цього, рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536,8 грн є незаконним, оскільки Закон України «Про судовий збір» не передбачає сплату судового збору за розгляд протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.
У судове засідання 31 січня 2024 року ОСОБА_1 та його захисник Ружицький А.М., будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, не з`явилися, від адвоката Ружицького А.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 з метою організації отримання допомоги для ЗСУ перебуває за межами України. Вказане клопотання було задоволено судом, а розгляд справи відкладено на 19 лютого 2024 року. Втім, у судове засідання 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 та його захисник Ружицький А.М. також не з`явилися, адвокат Ружицький А.М. скерував до суду клопотання про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку зайнятістю в іншому судовому процесі.
З огляду на те, що розгляд справи за заявою сторони захисту апеляційним судом відкладався на іншу дату, доказів, які підтверджують поважність цих неявок суду жодного разу не надано, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 та його захисника. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Всупереч тверджень апеляційної скарги, ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №568747 від 25 жовтня 2023 року (а.с. 2), згідно з яким 25 жовтня 2023 року о 21 год. 55 хв. у м. Львові за адресою: вул. Варшавська, 74, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Nissan Leaf», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу «Drager Alcotest 6810», прилад ARBH-0597, тест №3715.
Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_1 ознайомився, відмовившись надати пояснення по суті порушення. Крім цього, ОСОБА_1 було роз`яснено його процесуальні права, після чого останній без жодних зауважень та заперечень підписав вказаний протокол про адміністративне правопорушення у відповідних графах, незгоди з результатами пройденого огляду на стан алкогольного сп`яніння не висловив.
Викладені у протоколі обставини також підтверджуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого слідує, що ОСОБА_1 погодився пройти та пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою пристрою «Drager Alcotest». Відповідно до роздруківки приладу «Drager Alkotest 6810», прилад ARBH-0597, тест №3715 (а.с. 1) за результатом проведеного на місці зупинки транспортного засобу огляду в освідуваної особи ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп`яніння 1,00‰, та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 4), відповідно до даних якого огляд ОСОБА_1 проводився у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нечітка вимова. У відповідній графі акта зазначено, що ОСОБА_1 з результатами огляду згоден, що стверджується підписом останнього.
Той факт, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння не підписаний особою, якою він складався, не може стати підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відсутність підпису працівника поліції в акті огляду не є безумовною підставою для скасування оскарженої постанови судді і не спростовує того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Більше того, вказаний акт та достовірність відображених у ньому відомостей засвідчена підписом ОСОБА_1 , який погодився як з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, так і з результатами пройденого огляду.
Покликання апелянта на те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився у відсутності свідків, до уваги апеляційним судом не береться з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським застосовувались спеціальні технічні засоби відеозапису, сам відеозапис долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, а тому у поліцейського був відсутній обов`язок щодо залучення свідків. Таким чином вимоги, встановлені ч. 2 ст. 266 КУпАП, працівниками поліції було дотримано.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне. Відповідно до наданого відеозапису, на ньому, зокрема, відображено факт проходження ОСОБА_1 проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Також, як правильно зазначено суддею місцевого суду, з відеозапису слідує, що о 22 год. 15 хв. поліцейським показує ОСОБА_1 результат пройденого тесту на приладі «Драгер», чим спростовуються апеляційні доводи в цій частині. 
Покликання в апеляційній скарзі на те, що огляд проводився технічним засобом, у якого строк свідоцтва про державну реєстрацію закінчився 10 лютого 2015 року, не є слушними з огляду на таке.
Так, відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно з переліком технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest 7410 Plus com», «Алконт 01».
Всі види газоаналізаторів «Drager Alcotest» зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529.
Неспроможними є і доводи апелянта про відсутність даних про повірку приладу «Drager Alkotest 6810», прилад ARBH-0597, оскільки згідно з даними роздруківки вказаного приладу останнє калібрування такого проводилось 11 липня 2023 року.
Водночас, п. 5 розділу ІІ Інструкції встановлено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Враховуючи, що наявні матеріали справи не містять жодних даних про те, що ОСОБА_1 перед проходженням огляду висловив працівнику поліції вимогу щодо надання йому сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку алкотестера, у поліцейських не виникло обов`язку пред`являти такі освідуваній особі, відтак будь-яких порушень процедури огляду апеляційний суд у діях працівників поліції не вбачає. 
Безпідставними є і доводи апелянта про те, що фіксування алктотестером алкоголю може бути викликане вживанням лікарських препаратів, зокрема настойки глоду.
Так, відповідно до технічних характеристик приладу «Drager Alcotest 6810» межі допустимої похибки в робочих умовах для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі: абсолютна похибка +/- 0,02 проміле - у діапазоні від 0 до 0,2 проміле, відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,2 проміле; для масової концентрації алкоголю в крові: абсолютна похибка: +/- 0,04 проміле - у діапазоні від 0 до 0,4 проміле; відносна похибка: +/- 10% - у діапазоні понад 0,4 проміле.
Згідно п. 7 Розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
З огляду на те, що у крові ОСОБА_1 виявлено 1,00‰ алкоголю, що, навіть з урахуванням максимальної похибки для технічного приладу «Drager Alcotest 6810», перевищує допустиму кількість алкоголю в крові у понад чотири рази, у суду відсутні підстави вважати, що такий цифровий показник може бути викликаний іншими напоями, окрім алкогольних.
Що стосується доводів про некоректну роботу алкотестера, оскільки такий у момент використання показував іншу температуру повітря, ніж була заявлена даними гідромедцентру, то апеляційний суд звертає увагу, що згідно з наявною у вільному доступі в мережі Інтернет інформацією, алкомерт (алкотестер) – це прилад для визначення кількості алкоголю в крові (без аналізу крові безпосередньо) шляхом вимірювання концентрації парів спирту у видихуваному повітрі та застосування коефіцієнтів перерахунку, що визначаються експериментально. При видиху повітря надходить у легені і збагачує кровоносні судини киснем, «відбираючи» з кровоносних судин вуглекислий газ і насичуючись парами спирту. Професійні алкотестери «пропускають» верхній шар повітря, що видихається і вимірюють виключно «глибинний шар», який реально контактував з кровоносними судинами легенів і несе в собі інформацію про концентрації спирту в крові людини. 
Таким чином, вказаний прилад розроблений виключно для визначення кількості алкоголю в крові, а не для вимірювання температури навколишнього середовища. Відтак неточність вказаного приладу щодо температури повітря у момент проведення огляду ОСОБА_1 жодним чином не доводить несправності алкотестера. 
Водночас, ОСОБА_1 , у випадку незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, міг заявити про це і пройти огляд у закладі охорони здоров`я, як це визначено п. 7 розділу І Інструкції, однак він таким правом не скористався.
Стосовно покликання апелянта на безпідставність стягнутого з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 536,80 грн, то згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення становив 536,80 грн.
З огляду на те, що на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, було накладено адміністративне стягнення, з нього суддею суду першої інстанції правомірно стягнуто судовий збір у визначеному законом розмірі. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять покликання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.
На переконання апеляційного суду, досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддя суду першої інстанції в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 грудня 2023 року, якою ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Ружицького Антона Матвійовича в інтересах останнього – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк