ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2024 року
м. Київ
справа № 629/140/23
провадження № 51-5763 км 23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 , 
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції  
представника потерпілого                   ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника цивільного відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України - адвоката ОСОБА_7 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 квітня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12022221110000394, за обвинуваченням 
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кочеток Чугуївського району Харківської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 квітня 2023 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 цього Кодексу. 
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_9 22 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 21 775 грн витрат на правову допомогу.
Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на користь законного представника потерпілого ОСОБА_9 36 051,40 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 802,57 грн моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року вирок місцевого суду залишено без змін.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 30 червня 2022 року, приблизно о 12 год 20 хв., рухався на автомобілі марки 
ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю не менше 30 км/год по автодорозі Мерефа-Лозова-Павлоград, біля перехрестя вул. Гагаріна, пров. Гагаріна та вул. Шкільна в смт Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, навпроти б. 19, зі сторони м. Харків в бік м. Лозова Харківської області. Керуючи вказаним транспортним засобом, ОСОБА_8 , діючи з необережності, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху України, здійснюючи маневр повороту ліворуч, не дав дорогу водію мотоциклу «LIFAN», без реєстраційного номеру, ОСОБА_10 , який рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось їх зіткнення.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу «LIFAN» 
ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Укасаційній скарзі представник цивільного відповідача, посилаючись на істотне порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати у частині вирішення цивільного позову законного представника потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_9 до МТСБУ і призначити новий розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Свої доводи мотивує тим, що у порушення положень статей 24 та 35 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-VI «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-VI) потерпіла сторона попередньо не звернулася до МТСБУ із належним чином завіреними копіями документів та оригіналами чеків, що підтверджують витрати на лікування, та вказане позбавило можливості цивільного відповідача розслідувати страховий випадок.
Крім цього, задовольняючи цивільний позов, суд першої інстанції у вироку не зазначив норми закону та докази, які підтверджують розмір витрат понесених на лікування потерпілого. При цьому, приймаючи до уваги надану у судовому засіданні копію рахунку № 30-06/2ХН, судом залишено без уваги те, що вказаний рахунок не було направлено МТСБУ.
Також, у порушення вимог закону судом було змінено на власний розсуд підстави позову. Зокрема, позивач просив стягнути моральну шкоду у зв`язку зі смертю потерпілого на підставі ст. 27 Закону № 1961-IV, тоді як мотивуючи своє рішення в цій частині судом застосовано положення ст. 26-1 цього Закону та ухвалено по відшкодування моральної шкоди. Водночас, змінюючи підстави позову, місцевим судом неправильно застосовано норми ст. 26-1 Закону № 1961-IV, оскільки з урахуванням фактичних обставин цього кримінального провадження відшкодування моральної шкоди не може бути покладено на МТСБУ.   
Водночас суд апеляційної інстанції формально розглянув доводи апеляційної скарги представника МТСБУ, належним чином їх не перевірив, не навів переконливих мотивів для їх спростування, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор та представник потерпілого, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просили відмовити у задоволенні касаційної скарги.
Від засудженого ОСОБА_8 надійшло клопотання про проведення касаційного розгляду за його відсутності.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників касаційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
З огляду на це, при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. Також місцевим судом встановлено, що обвинувачений під час події ДТП 30 червня 2022 року керував автомобілем без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
З метою відшкодування завданої шкоди, законний представник потерпілого подала цивільний позов до суду, визначивши відповідачем, зокрема, і МТСБУ, в якому заявлені вимоги  про стягнення витрат понесених на лікування потерпілого та моральної шкоди.
Пунктом 24.1 ст. 24 Закону 1961-IVпередбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Таким чином, для сплати страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи з купівлі лікарських засобів тощо, але й документально підтвердити необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на придбання ліків тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку  між пригодою та лікуванням.
У вироку суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_10 від отриманих за наслідками ДТП травм 42 дні, а саме в період часу з 30  червня по 15 липня 2022 року та з 
29 грудня 2022 року по 23 січня 2023 року, знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідними документами закладу охорони здоров`я (медичними виписками), та дійшов висновку про необхідність відшкодування понесених витрат на лікування потерпілого в розмірі 36 051,40 грн, оскільки ці витрати підтверджені належними доказами та підлягають стягненню із цивільного відповідача МТСБУ. 
Однак, таке узагальнене посилання суду без безпосереднього дослідження доказів, які підтверджують витрати в конкретно визначених розмірах, не може вважатись достатнім для визначення розміру матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з цивільного відповідача.
Оскільки висновок місцевого суду про відшкодування матеріальної шкоди, а саме понесених позивачем витрат на лікування у вказаному вище розмірі зроблено без належного з`ясування доведеності підстав та розміру цих позовних вимог, то таке рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.
Разом з тим, відповідно до статті 26-1 Закону 1961-IV, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Місцевим судом задоволено цивільний позов законного представника потерпілого та стягнена із відповідача МТСБУ моральна шкода у сумі 1802,57 грн, тобто 5% від шкоди заподіяної здоров`ю, визначеної судом у розмірі 36 051,40 гривень, однак при цьому не враховано, що згідно статті 26-1 Закону 1961-IV моральна шкода відшкодовується МТСБУ тільки у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону.
Натомість, колегія суддів вважає неспроможними доводи касаційної скарги, що з огляду на визначений законним представником потерпілого зміст позовної заяви з посиланням на вимоги ст. 27 Закону № 1961-ІV, застосування судом першої інстанції при розгляді позову положень ст. 26-1 цього Закону, є виходом за межі позовних вимог.
Переглядаючи вирок місцевого суду, суд апеляційної інстанції на вищевказане уваги не звернув, формально розглянув доводи апеляційної скарги представника цивільного відповідача, належним чином їх не перевірив, не навів переконливих мотивів для їх спростування та підстав, через які залишив їх без задоволення, та безпідставно зазначив, що вирок у частині вирішення цивільного позову законного представника потерпілого до МТСБУ є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Враховуючи наведене, ухвала апеляційного суду не відповідає приписам ст. 419 КПК України, а допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону у силу положень ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 червня 2019 року № 13-24кс19 (справа № 465/4621/16-к), положення ч. 1 ст. 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до МТСБУ, як юридичної особи, на яку ст. 41 Закону № 1961-ІV покладено обов`язок відшкодування такої шкоди.
Для розгляду в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-ІV, не є обов`язковим, що вказує на необґрунтованість доводів касаційної скарги з наведених підстав.
З огляду на викладене, касаційна скарга представника цивільного відповідача МТСБУ - адвоката ОСОБА_7  підлягає частковому задоволенню, а судові рішення - скасуванню в частині вирішення цивільного позову законного представника потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_9 до Моторно (транспортного) страхового бюро України з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в ході якого необхідно врахувати вищенаведене, ретельно дослідити документи, подані законним представником цивільного позивача на підтвердження понесених витрат на лікування, та ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу представника цивільного відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 квітня 2023 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову законного представника потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_9 до Моторно (транспортного) страхового бюро України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
У решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                             ОСОБА_3