ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2024 року          м.Дніпро         Справа №  904/5555/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді  Чус О.В. (доповідач)
суддів:  Кощеєв І.М., Чередко А.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу   Фірми "АКА Traders FZ-LLC"
на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської         області від 13.11.2023 (повний текст ухвали складено 13.11.2023, суддя Манько Г.В.) у справі № 904/5555/23
за позовом         Фірми "АКА Traders FZ-LLC"
до       Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016"
про         стягнення 54 956,24 доларів США,

ВСТАНОВИВ:
Фірма "АКА Traders FZ-LLC" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" 31 011,20 доларів США основного боргу, 22 392,12 доларів США штрафу, 1552,92 доларів США 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов міжнародного договору поставки №200921 від 20.09.2021р. (далі Договір).
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2023, передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Вінницької області (21000, м. Вінниця, вул. Пирогова, 29)   справу №904/5555/23 .
Ухвала мотивована тим, що згідно частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 14.11.2023р. місцезнаходження юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фрукти 2016" м. Вінниця, вул. Львівське шосе, буд. 2.
Відтак, справа підсудна Господарському суду Вінницької області.
Не погодившись з зазначеною ухвалою, Фірма "АКА Traders FZ-LLC", звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2023 у даній справі, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми ст. 4-1 Закону України “Про міжнародне приватне право”, яка є обов`язковою для застосування судами України під час розгляду та вирішення справ з іноземним елементом, та незаконно передав справу до іншого суду.
Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.11.2023       у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач       суддя Чус О.В., судді Кощеєв І.М., Чередко А.Є.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.11.2023 відкладено  вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/5555/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/5555/23.
                     27.11.2022 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фірми "АКА Traders FZ-LLC" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської     області від 13.11.2023 у справі № 904/5555/23. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.
Відповідач не скористався правом передбаченим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Згідно зі   ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
            Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                    Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, зазначає наступне.
Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Вінницької  області на підставі частин 1, 2 статті 27 ГПК України.
Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
          Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України), в тому числі і територіальну.
В силу частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.
Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, - просторова компетенція однорідних судів.
Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Зазначений припис поширює свою дію абсолютно на всі випадки, коли процесуальне законодавство не обумовлює будь-якого відмінного варіанту стосовно конкретного виду справ, а тому іменується загальним, адже діє як загальне правило, на відміну від інших видів підсудності, що застосовуються як спеціальне правило підсудності.
Вищевказане обумовлене тим, що на противагу іншим правовим положенням про підсудність, норма ст. 27 Господарського процесуального кодексу України не обмежується директивою про певну категорію справ, які необхідно розглядати за цим правилом підсудності, у той час як всі інші правові норми кореспондуються із характеристиками справи за предметною або суб`єктною ознакою, а тому підлягають застосуванню виключно у випадку кореляції конкретної справи з цими ознаками.
Відповідно до ч.3 ст.45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Як встановлено матеріалами справи, між Фірмою "АКА Traders FZ-LLC", яка є резидентом Об`єднаних Арабських Еміратів (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016"  (Покупець) укладено Міжнародний договір поставки від 20.09.2021 № 200921.  (а.с. 49-62)
В жовтні 2023 у зв`язку з неналежним виконанням умов міжнародного договору поставки від 20.09.2021 № 200921 Фірма "АКА Traders FZ-LLC" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські Фрукти 2016" 31 011,20 доларів США основного боргу, 22 392,12 доларів США штрафу, 1552,92 доларів США 3% річних.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2023, зокрема прийнято до розгляду позову заяву та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2023, передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Вінницької області (21000, м. Вінниця, вул. Пирогова, 29)    справу №904/5555/23.
Предметом апеляційного перегляду є обставини щодо наявності чи відсутності процесуальних підстав для постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.
Відповідно до ч. 1 ст 4-1 Закону України "Про міжнародне приватне право” учасники приватноправових відносин з іноземним елементом можуть укласти угоду про вибір суду, якою визначити підсудність судам певної держави або одному чи декільком конкретним судам певної держави справ у спорах, що виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з такими правовими відносинами.
Пунктом  1 ч. 1 ст. 76 Закону України “Про міжнародне приватне право” визначено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.
Згідно п. 9.2 Міжнародного договору поставки усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають із цього договору або у зв`язку з ним, зокрема, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення або недійсності, а також усі питання щодо стягнення заборгованості за поставлений товар, підлягають вирішенню у господарському суді за місцезнаходженням Покупця, а саме Господарським судом Дніпропетровської області, згідно з нормами матеріального та процесуального права України.
У Міжнародному договорі поставки від 20.09.2021 № 200921 вказано, що юридичною адресою покупця є: м. Вінниця, вул.  Львівське шосе, 2; поштова: 49033. місто Дніпро, а/с 2037.
Отже, сторонами Міжнародного договору поставки від 20.09.2021 № 200921 у відповідності до положень ст. 4-1 Закону України “Про міжнародне приватне право” було визначено підсудність за фактичним місцезнаходженням покупця - Господарський суд Дніпропетровської області.
За таких умов, спір між фірмою “ЛКЛ Traders FZ - LLC” та ТОВ “Українські фрукти 2016” підлягає розгляду саме Господарським судом Дніпропетровської області, а не Господарським судом Вінницької області.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що  приймаючи оскаржувану ухвалу від 13.11.2023 у справі № 904/5555/23 про передачу справи за територіальною підсудністю до Господарського суду Вінницької області, суд першої інстанції порушив норми ст. 4-1 Закону України “Про міжнародне приватне право”, яка є обов`язковою для застосування судами України під час розгляду та вирішення справ з іноземним елементом, та безпідставно  передав справу до іншого суду.
Згідно зі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
Положеннями частини 1 статті 236 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
У частині 2 статті 236 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Згідно з частиною 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
За змістом пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції прийняв передчасне та помилкове рішення про передачу за територіальною підсудністю до Господарського суду Вінницької області справу № 904/5555/23, тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням даної справи до Господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.  З наведених підстав апеляційна скарга Фірми "АКА Traders FZ-LLC" підлягає задоволенню.
Витрати зі сплати судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами розгляду справи по суті за загальними правилами, передбаченими статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний  апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Фірми "АКА Traders FZ-LLC" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської         області від 13.11.2023 у справі № 904/5555/23  задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської         області від 13.11.2023 у справі       № 904/5555/23  скасувати.
Справу №904/5555/23 направити до Господарського суду Дніпропетровської області  для подальшого розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                        О.В. Чус

Суддя                                                                                  А.Є. Чередко 

Суддя                                                                                  І.М. Кощеєв