УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 369/15922/20
провадження № 61-18611ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича, заінтересована особа: приватне акціонерне товариство «МТБ Банк»,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М. О.
На обґрунтування скарги зазначав, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М. О. від 10 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 369/7640/16-ц, виданого 20 жовтня 2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором № 00546/КК з додатковою угодою № 1 від 20 грудня 2013 року в сумі 103 642, 57 доларів США, що станом на 10 листопада 2020 року еквівалентно 2 913 392, 65 грн, звернуто стягнення на належний ОСОБА_1 предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 681 700, 00 грн в порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
Зазначав, що згідно з інформацією про виконавче провадження, отриманою з сайту ЄРВП, судове рішення в справі № 369/7640/16-ц набрало законної сили 20 вересня 2017 року. Відповідно трирічний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 20 вересня 2020 року, в той час як виконавчий документ пред`явлено до виконання вже після спливу такого строку, а саме - 10 листопада 2020 року.
Також вважав, що приватний виконавець повинен був винести рішення про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VІІ (з наступними змінами та доповненнями) встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника - квартиру, що перебуває в іпотеці у стягувача та є предметом стягнення за виконавчим документом.
Посилаючись на викладене, просив визнати неправомірною (незаконною) та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М. О. від 10 листопада 2020 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2023 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року, у задоволенні скарги  ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що стягувачем було дотримано вимоги до виконавчого документа, а саме статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» та вчасно відправлено до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М. О. на виконання заяви з виконавчим документом. 
Щодо посилань ОСОБА_1 на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то судом першої інстанції зазначено, що такі посилання не заслуговують на увагу, оскільки кредитні кошти за кредитним договором було надано ОСОБА_2 на споживчі цілі, а не на придбання квартири, що виступає забезпеченням виконання умов кредитного договору.
Апеляційний суд в оскаржуваній постанові також вказав, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що приватний виконавець здійснював реалізацію майна без згоди власника.   
27 грудня 2023 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Українець С. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року, справу передати на новий розгляд за встановленою підсудністю.
Вимоги касаційної скарги представник заявника обґрунтовує неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.  
Крім того, на думку заявника, суди попередніх інстанцій встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі неналежних доказів, зокрема, копії конверта стягувача, надісланого на адресу приватного виконавця.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Суди встановили, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М. О. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/7640/16-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення в рахунок погашення заборгованості  ОСОБА_2  перед ПАТ «МарфінБанк» за кредитним договором № 00546/RK з додатковою угодою № 1 від 20 грудня 2013 року в сумі 103 642, 57 доларів США, що еквівалентно 2 283 325, 52 грн, звернення стягнення на належний  ОСОБА_1  предмет іпотеки -квартиру           АДРЕСА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 681 700,00 грн в порядку, передбаченому статтею38 Закону України «Про іпотеку».
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М. О. від 10 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.
Також суди встановили, що відповідно до заяви стягувача від 18 вересня 2020 року та конверта стягувачем вчасно направлено заяву, оскільки строк пред'явлення виконавчого документа закінчується 20 вересня 2020 року, а заява відправлена з Укрпошти 18 вересня 2020 року, з огляду на що у приватного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.
За приписами статті 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
За приписами частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. 
Встановивши, що стягувачем ще до закінчення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання було надіслано на виконання приватному виконавцю заяви з виконавчим документом,суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання неправомірною (незаконною) та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М. О. від 10 листопада 2020 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.   
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 стосовно встановлення судами обставин, що мають суттєве значення, на підставі неналежних доказів зводяться до незгоди із висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин та відносяться до переоцінки доказів, які були досліджені та оцінені судами з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Інші аргументи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами норм матеріального права безпідставні та спростовуються висновками, викладеними у рішеннях судів попередніх інстанцій. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича, заінтересована особа: приватне акціонерне товариство «МТБ Банк», відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                М. Ю. Тітов
 
А. Ю. Зайцев
 
Є. В. Коротенко