УХВАЛА
        
31 січня 2024 року
м. Київ
 
справа № 572/3632/15-ц
провадження № 61-18514ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Меркуловим Сергієм Анатолійовичем, на постанову Рівненського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: уповноважена особа від власників майнових паїв ОСОБА_4 , Немовицька сільська рада Сарненського району Рівненської області, Міністерство юстиції України, про визнання недійсним та скасування права власності, визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв, 
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Немовицька сільська рада Сарненського району Рівненської області, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв,
 
В С Т А Н О В И В :
У грудні 2023 року адвокат Меркулов С. А., який діє в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Рівненського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Рівненський апеляційний суд ухвалив постанову 21 листопада 2023 року, повний текст постанови складений 24 листопада 2023 року, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 25 грудня 2023 року, з касаційною скаргою заявниця звернулася 01 листопада 2023 року, направивши її поштовим через систему «Електронний суд».
Звертаючись до суду касаційної інстанції, заявник не просить поновити строк на касаційне оскарження, не зазначає поважних причин, які вплинули на пропущення строку, не підтверджує належними доказами.
Відповідно до частин першої, другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Згідно зі змістом касаційної скарги заявник не погоджується з постановою суду апеляційної інстанції, просить її скасувати та передати справу на новий розгляд.
У касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24 жовтня 2018 року у цій же справі, що не є виконанням вимог щодо зазначення підстав касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Згідно з частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Також, заявник не сплатив судовий збір під час подання касаційної скарги.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.
Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, немайнового характеру - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до абзацу першого частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.
Згідно з статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1 218,00 грн.
У первісному позові ОСОБА_5 просив: визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв, яким виділено в натурі приміщення бані.
У зустрічному позові ОСОБА_1 просив: визнати незаконним і скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів колективу співвласників майнових паїв.
Заявник просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю.
Первісний та зустрічний позови містять чотири вимоги немайнового характеру, судовий збір становить 2 923,20 грн (487,20 грн?4).
Отже, розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 3 897,60 грн (487,20 грн?4)?200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерський район/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.
Отже, заявнику необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження та надати докази на їх підтвердження; надати суду нову редакцію касаційної скарги, у якій зазначити передбачені підстави касаційного оскарження судового рішення із належним їх обґрунтуванням, додати докази надсилання учасникам справи копії цієї касаційної скарги через систему «Електронний Суд» або листом з описом вкладення, а також сплатити судовий збір у розмірі 3 897,60 грн або надати докази звільнення/зменшення/відстрочення/розстрочення сплати судового збору.
Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України
 
У Х В А Л И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Меркуловим Сергієм Анатолійовичем, залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків двадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                      А. С. Олійник