ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/324/24 Справа № 216/3321/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                Корчистої О.І.
суддів:                         Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №216/3321/23за позовом Акціонерного товариства «Юнекс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Юнекс Банк»,
на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року,

встановив:

У травні 2023 року Акціонерне товариство «Юнекс Банк» (далі за текстом АТ «Юнекс Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що05 лютого 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 3.225.0221.ФО_К на умовах, що зазначені в ньому та відповідно до публічної пропозиції «Правила (договірні умови) надання споживчих кредитів АТ «Юнекс Банк», що оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.unexbank.ua (далі - Правила). Відповідно до умов договору остання отримала кредит у розмірі 29 000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних.
ОСОБА_1 зобов`язалась повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту щомісячно шляхом сплати чергових платежів, зі строком погашення кредиту не пізніше 05 лютого 2023 року.
У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 01 червня 2022 року утворилась заборгованість в розмірі 21085,16 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 15244,66 гривень, по процентах 5840,50 гривень.
У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідачки на користь АТ «Юнекс Банк» суму боргу за вказаним вище кредитним договором від 05 лютого 2021 року в розмірі 21 085,16 гривень, витрати по сплаті судового збору 2 684 гривень та 1 260 гривень витрат на правову допомогу. 
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року позовні вимоги АТ «Юнекс Банк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Юнекс Банк» заборгованість за кредитним договором №3.225.0221.ФО_К від 04 лютого 2021 року, станом на 01 червня 2022 року в розмірі 16024,66 гривень, з яких: 15244,66 гривень – заборгованість за кредитом; 780 гривень – заборгованість за відсотками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Юнекс Банк» судові витрати по справі у вигляді по сплаті судового збору в розмірі 2039,83 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмір 1260 гривень. У задоволенні позовних вимог про стягнення комісії відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Юнекс Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року частині відмови у стягненні комісії скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що при розгляді справи судом першої інстанції не було досліджено та проаналізовано доказів наданих позивачем, які підтверджують узгодження усіх умов кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ «Юнекс Банк» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.
Відповідно ч. 1,2, та 5 ст. 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача комісії за користування кредитними коштами за період з 05 лютого 2021 року по 01 червня 2022 року, що становить 5 060,50 гривень.
Отже рішення суду в частині задоволених вимог (стягнення суми заборгованості та процентів за користування кредитом) з огляду на приписи ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Як на підставу для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду в оскаржуваній частині та стягнення з відповідача комісії за користування кредитними коштами, скаржник посилається, зокрема, на умови кредитного договору, якими ці обставини були обумовлені та погоджені сторонами.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що 04 лютого 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №3.225.0221.ФО_К, шляхом підписання Анкети-Заяви, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 29000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних, строком кредитування на 24 місяці, з кінцевим терміном повернення до 05 лютого 2023 року включно. (а.с. 5-7)
Відповідно до умов кредитного договору, банк на умовах строковості, повернення, платності до умов цього договору надає позичальнику кредит у сумі 20 000 гривень, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови договору (п.1.1).
Цільове призначення (мета) кредиту споживчі потреби (п.1.2).
Строк термін користування кредитом обчислюється від моменту перерахування кредитних коштів надання кредиту відповідно до п.2.2 цього договору (п.1.3).
За користування кредитом позичальник сплачує: проценти за користування кредитом щомісячно із розрахунку фіксованої процентної ставки 12% річних (п.1.4.1); комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання надання кредиту, в розмірі 0% від суми кредиту, зазначеної п.1.1 цього договору (п.1.4.2); комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 3,49% від суми кредиту, зазначеної п.1.1 цього договору, яка включається до складу що місячних ануїтентних платежів (п.1.4.3).
Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до підписання ним цього договору він був обізнаний в письмовій формі з інформацією про умови кредитування, реальну річну ставку та орієнтовну вартість кредиту, відповідно до законодавства України та графіку платежів графіку погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п.2.7). (а.с. 7)
Відповідно до укладеного сторонами паспорту споживчого кредиту, в частині викладення змісту відомостей щодо комісії за обслуговування кредиту убачається, що у цьому документі інформація є ідентична тій, що зазначена у кредитному договорі, а саме зазначено, що комісія за обслуговування кредиту становить 3,49% - 1 012,10 гривень. Комісія за обслуговування кредиту розраховується у процентному співвідношенні до первинної суми кредиту. Комісія за обслуговування кредиту включається до складу щомісячних ануїтетних платежів та перераховується щомісячно згідно з умовами кредитного договору на відповідно рахунки кредитодавцю. (а.с. 5).
Відповідач зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконала, в результаті чого, згідно з розрахунком заборгованості, станом на 01червня 2022 року має заборгованість – 21085,16 гривень, з яких: 15244,66 гривень – заборгованість за кредитом; 780 гривень - заборгованість за відсотками; 5060,50 гривень – заборгованість з комісії.
Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Юнекс Банк» суд першої інстанції виходив з того, що нарахована позивачем комісія за користування кредитними коштами (комісія за обслуговування кредиту) не підлягає стягненню з відповідача. 
Такі висновки суду колегія суддів апеляційного суду вважає вірними, з огляду на таке.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Як встановлено судом, 04 лютого 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, умовами якого (п. 1.4.3, п. 2.7 кредитного договору) передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3,49% від суми кредиту, що становить 1012,10 гривень, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Ураховуючи вказане, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Водночас колегія суддів звертає увагу, що зміст кредитного договору не містить відомостей на предмет переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Зважаючи на те, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх з споживачем при укладенні кредитного договору, то положення пункту 1.4.3 та кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Саме таких висновків дійшла Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у справі № 204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки комісії є правильними.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має.
Відповідно частин 1, 13статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Юнекс Банк» залишити без задоволення.
Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 10 січня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста