П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/13819/23 
                Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик В.В.   
                Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.   
05 березня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Боровицького О. А.  Курка О. П. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Смілянець А. Е., 
позивача: ОСОБА_1 
представника позивача: Мишковської Т.М.
представника відповідачів: Іванова Ю.В.          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2023 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати абзац 5 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України № 3038/5 від 23.08.2023 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", в частині виключення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 з переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна та, як наслідок, включити приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що наказом Міністерства юстиції України №3038/5 від 23.08.2023 року "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", її виключено з Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, у зв`язку з невідповідністю критерію, визначеному абзацом 2 підпунктом 9 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану". На переконання позивача, наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим, вона звернулась з цим позовом до суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано абзац 5 пункту 1 наказу Міністерства юстиції України №3038/5 від 23.08.2023 "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", в частині виключення приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 з переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна та як наслідок включити приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна.
Визнано протиправним та скасовано наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №1108/7 від 06.09.2023 року "Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1.".
Визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) стосовно внесення Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 3353, виданого Міністерством юстиції України 30 березня 1999 року на ім"я ОСОБА_2 .
Стягнуто на користь приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) солідарно.
Стягнуто на користь приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) солідарно.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачами: Міністерством юстиції України та Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) подано апеляційні скарги, в яких вони просять скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційних скарг апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційних скаргах.
В судовому засіданні представник відповідачів підтримав доводи апеляційних скарг та просив задовольнити їх вимоги.
Позивач та її представник в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 30.03.1999 року отримала свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №3353 на підставі якого здійснювала приватну нотаріальну діяльність по Хмельницькому районному, згодом Хмельницькому міському нотаріальному округу та з 17.08.2012 року зареєструвала та здійснює приватну нотаріальну діяльність по Вінницькому міському нотаріальному округу.
Із 24.02.2022 року, після введення в Україні воєнного стану, позивач, як і інші нотаріуси була відключена від єдиних державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України та діяла відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".
13.04.2022 року на виконання доручення Міністерства юстиції України від 11.04.2022 року №29234/37.1/32-22, позивач повідомила, що нею було вчинено 211 виконавчих написів у період з 06.04.2020 року по 26.05.2020 року.  Стягувачем по яким було ТОВ "ФК "ПАРІС". У вказаному повідомленні на адресу  Міністерства юстиції України, позивач також зазначила, що всі 211 виконавчих написів нею було скасовано 02.07.2020 року, про що одразу було направлено відповідні листи стягувачу - ТОВ "ФК "ПАРІС", боржникам та виконавцям у яких такі написи перебували на виконанні.
28.04.2022 року, на виконання постанови КМУ від 28.02.2022 №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 №480) позивач звернулась до Відділення Нотаріальної палати України у Вінницькій області Центрально-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про включення її до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, затвердженого Міністерством юстиції України.
За результатами перевірки Приватного нотаріуса на відповідність критеріям, визначеним підпунктом 9 пункту 1 Постанови №164, Міністерством юстиції України прийнято наказ від 03.05.2022 за №1760/5 "Про затвердження переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна" та включено позивача до вказаного переліку. 
08.06.2023 року ОСОБА_3 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини  Д. Лубінця зі зверненням, у якому просив направити до КМУ акт реагування про внесення відповідних змін до пункт 9 постанови КМУ № 164 від 28.02.2022 року "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану", оскільки приватні нотаріуси ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7., ОСОБА_6., ОСОБА_1 та інші, які після 24 листопада 2017 року вчиняли виконавчі напису на кредитних договорах, який не є нотаріально посвідченим, що підтверджується чисельними судовими рішеннями в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
У зв`язку з розглядом звернення ОСОБА_8 від 08.06.2023 року, яке надійшло до Міністерства юстиції України листом представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 30.06.2023 року № 5952.2/Ж-15513.3/23/23/43.3 (вх. № 8931-1-23 № 03.07.2023 року), за дорученням Міністерства юстиції України від 14.07.2023 року №92269/8931-1-23/37.1 та відповідно до пункту 14 Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 року № 357/5, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (м. Київ)  26.07.2023 року була проведена позапланова перевірка дотримання приватним нотаріусом ОСОБА_1. порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства в межах предмета звернення, а також здійснено моніторинг інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень - державній інформаційній системі, що входить до складу Єдиної судової інформаційної системи і забезпечує збирання, облік (реєстрацію), накопичення, зберігання, захист, пошук та перегляд інформаційних ресурсів Реєстру (сукупності електронних примірників судових рішень та електронних примірників окремих думок суддів та їх образів).
За результатами проведеної позапланової перевірки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 в межах предмета звернення ОСОБА_8, проведено позапланову перевірку, складено довідку від 03.08.2023 року, в якій встановлено, що приватний нотаріус ОСОБА_1 у період після 24.11.2017 року вчиняла виконавчі написи на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, а саме: 06.04.2020 року, 08, 11, 12, 20 та 26.05.2020 року, однак 19.06.2020 року, позивач їх скасувала.
Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 1019/7 від 16.08.2023 "Про усунення приватним нотаріусом ОСОБА_1. порушень та помилок" наказано: ОСОБА_1 усунути, з урахуванням висновків та рекомендацій порушення та помилки, виявлені комісією під час перевірки, у тритижневий строк з дня отримання цього наказу; письмово повідомити відділ з питань нотаріату у Вінницькій області Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про заходи, які вжиті для усунення цих порушень та помилок, та надати письмові пояснення, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо, у тижневий строк після закінчення строку, установленого для усунення порушень та помилок.
Наказом Міністерства юстиції України № 3038/5 від 23.08.2023 року "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", позивача виключено з Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, у зв`язку з невідповідністю критерію, визначеному абзацом 2 підпунктом 9 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану".
В подальшому, 06.09.2023 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) внесло подання Вищій кваліфікаційній комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_1 на підстав підпунктів "з", "і" пункту 2 частини першої статті 12 Закону України "Про нотаріат", а саме набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії; неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України.
Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №1108/7 від 06.09.2023 року зупинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 тимчасово з 07.09.2023 року, але не більше як на шість місяців, до вирішення питання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю №3353, виданого Міністерством юстиції України 30.03.1999 року на ім`я ОСОБА_2 .
На переконання позивача, такі накази є протиправним та підлягають скасуванню, оскільки всі виконавчі написи вчинені на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідченими, самостійно скасовані та про їх скасування повідомлено Міністерство юстиції України до включення її до Переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, та, як наслідок протиправними є дії  відповідача стосовно внесення Подання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У зв`язку із розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.
У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією росії, Указами Президента України неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який діє по даний час.
Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", статей 7 і 34 Закону України "Про нотаріат", Указу Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 винесено Постанову №164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" (зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України №480 від 19.04.2022), якою установлено, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальні дії вчиняються з урахуванням особливостей (заборон).
Згідно із пп.8 п.1 Постанови №164  нотаріальне посвідчення договорів щодо відчуження, поділу (виділу) нерухомого майна, спадкових договорів, договорів іпотеки, про заміну кредитора (відступлення прав вимоги) за кредитним договором та/або договором іпотеки, задоволення вимог іпотекодержателя, встановлення довірчої власності на нерухоме майно, визначення розміру часток у праві спільної власності, договорів поділу спільного майна подружжя (виділу з нього), позички, найму (оренди), лізингу будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) на строк не менш як три роки, відчуження цінних паперів, корпоративних прав, у тому числі договорів про внесення змін до таких договорів або їх розірвання (припинення), довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, управління і розпорядження цінними паперами, корпоративними правами, на право доступу до індивідуального банківського сейфа, засвідчення справжності підпису на актах приймання-передачі частки (частини частки) у статутному (складеному) капіталі (статутному фонді) юридичної особи, а також видача свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього з подружжя) на підставі їх спільної заяви, свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів (електронних аукціонів), у тому числі тих, що не відбулися (далі - нотаріальні дії щодо цінного майна), здійснюється виключно нотаріусами, включеними до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна (далі - Перелік). 
Підпунктом 9 пункту 1 Постанови №164 встановлено, що до переліку включаються нотаріуси, нотаріальна діяльність яких не припинена або які працюють в державній нотаріальній конторі та відповідають критеріям визначеним цим підпунктом. 
Зокрема, абзацом другим підпункту 9 пункту 1 передбачено обмеження щодо включення до переліку нотаріусів які після 24 листопада 2017 р. вчиняли виконавчі написи на кредитному договорі, що не є нотаріально посвідченим.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 06.04.2020 року по 26.05.2020 року позивач вчинила 211 виконавчих написів на кредитних договорах, що не є нотаріально посвідченим. Вказана обставина сторонами не заперечується.
13.04.2022 року позивач повідомила територіальний орган Міністерства юстиції України про те, що всі 211 виконавчих написів, які вчинені у період з 06.04.2020 року по 26.05.2020 року, нею скасовані  02.07.2020 року (а.с. 16, том 1).
28.04.2022 року позивач звернулась із заявою до територіального органу Міністерства юстиції про включення її до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, оскільки вважала, що скасувавши вчинені написи вона є такою, що відповідає критеріям, визначеним Постановою №164 (а.с. 18, том 1).
Колегія суддів зазначає, що підпунктами 10, 13 пункту 1 Постанови №164 передбачено, що для включення до переліку нотаріус, який відповідає критеріям, визначеним підпунктом 9 цього пункту, подає (надсилає) до відділення Нотаріальної палати України (для приватних нотаріусів) та територіального органу Міністерства юстиції заяву про включення до переліку (далі - заява) у паперовій або електронній (з накладеним кваліфікованим електронним підписом нотаріуса) формі, в якій підтверджує таку відповідність. 
Протягом двох робочих днів з дня отримання заяви приватного нотаріуса відділення Нотаріальної палати України повідомляє відповідному територіальному органу Міністерства юстиції щодо фактичного провадження приватної нотаріальної діяльності таким нотаріусом на його робочому місці; 
протягом чотирьох робочих днів з дня отримання заяви нотаріуса територіальний орган Міністерства юстиції забезпечує проведення перевірки достовірності інформації, що міститься в заяві, і надсилає Міністерству юстиції результати такої перевірки та інформацію, надану відділенням Нотаріальної палати України; 
протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення від територіального органу Міністерство юстиції перевіряє відповідність нотаріуса критеріям, визначеним підпунктом 9 цього пункту, та включає його до переліку або приймає обґрунтоване рішення про відмову у такому включенні, копія якого протягом трьох робочих днів надсилається нотаріусу.
Отже, в даному випадку, територіальний орган Міністерства юстиції отримавши заяву про включення позивача до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, забезпечив проведення перевірки достовірності інформації, що міститься в заяві, і надіслав Міністерству юстиції результати такої перевірки та інформацію, надану відділенням Нотаріальної палати України.
У свою чергу, Міністерство юстиції отримавши повідомлення від територіального органу Міністерство юстиції перевірило відповідність нотаріуса (позивача) критеріям, визначеним підпунктом 9 цього пункту, та Наказом №1760/5 від 03.05.2022 року включило її до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна.
Натомість, за дорученням Міністерства юстиції України від 14.07.2023 року №92269/8931-1-23/37.1 та відповідно до пункту 14 Порядку 357/5, 26.07.2023 року Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (м.Київ) проведена позапланова перевірка дотримання приватним нотаріусом ОСОБА_1. порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства в межах предмета звернення, а також здійснено моніторинг інформації у Єдиному державному реєстрі судових рішень - державній інформаційній системі, що входить до складу Єдиної судової інформаційної системи і забезпечує збирання, облік (реєстрацію), накопичення, зберігання, захист, пошук та перегляд інформаційних ресурсів Реєстру (сукупності електронних примірників судових рішень та електронних примірників окремих думок суддів та їх образів).
За результатами проведеної позапланової перевірки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1 в межах предмета звернення ОСОБА_8 складено довідку від 03.08.2023 року, в якій встановлено, що приватний нотаріус ОСОБА_1 у період після 24.11.2017 року вчиняла виконавчі написи на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, а саме: 06.04.2020 року, 08, 11, 12, 20 та 26.05.2020 року, однак 19.06.2020 року, позивач їх скасувала.
Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №1019/7 від 16.08.2023 "Про усунення приватним нотаріусом ОСОБА_1. порушень та помилок" наказано ОСОБА_1 усунути з урахуванням висновків та рекомендацій порушення та помилки, виявлені комісією під час перевірки, у тритижневий строк з дня отримання цього наказу; письмово повідомити відділ з питань нотаріату у Вінницькій області Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про заходи, які вжиті для усунення цих порушень та помилок, та надати письмові пояснення, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо, у тижневий строк після закінчення строку, установленого для усунення порушень та помилок.
У подальшому, наказом Міністерства юстиції України № 3038/5 від 23.08.2023 року "Про внесення змін до переліку нотаріусів, якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна", позивача виключено з Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, у зв`язку з невідповідністю критерію, визначеному абзацом 2 підпунктом 9 пункту 1 Постанови №164.
Колегія суддів зазначає, що абзацом другим підпункту 9 пункту 1 передбачено обмеження щодо включення до переліку нотаріусів які після 24 листопада 2017 р. вчиняли виконавчі написи на кредитному договорі, що не є нотаріально посвідченим.
Тобто, підставою для прийняття вказаного наказу стали висновки позапланової перевірки Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_1., під час якої встановлено, що позивач вчиняла виконавчі написи на кредитних договорах, які не були нотаріально посвідченими, а саме 06.04.2020 року, 08, 11, 12, 20 та 26.05.2020 року, однак 19.06.2020 року, їх скасувала.
Колегія суддів звертає увагу, що на час включення позивача до Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, Міністерства юстиції володіло  інформацією про вчинення позивачем виконавчих написів на кредитних договорах, що не є нотаріально посвідченим та їх самостійним в подальшому скасуванням, що підтверджується матеріалами справи.
Виходячи із обставин встановлених у цій справі, відповідач принципу належного урядування як і вимог закону про повне обґрунтування власного рішення не дотримався. Зокрема, оскаржуваний наказ, яким позивача виключено з Переліку нотаріусів якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна, містить лише посилання на абзац 2 підпункту 9 пункту 1 Постанови №164, однак яка саме невідповідність позивача та що змінилось з часу включення позивача до такого Переліку, оскаржуваний наказ не містить.
Окрім того, згідно частини 3 статті 51 Закону № 3425-XII, у разі виявлення нотаріусом або посадовою особою, які вчиняють нотаріальні дії, що ними допущено помилку при вчиненні нотаріальної дії або вчинена нотаріальна дія не відповідає законодавству, нотаріус або посадова особа, які вчиняють нотаріальні дії, зобов`язані повідомити про це сторони (осіб), стосовно яких вчинено нотаріальну дію, для вжиття заходів щодо скасування зазначеної нотаріальної дії відповідно до законодавства.
Судом встановлено, що усі виконавчі написи на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, позивач скасувала і вжила всіх залежних від неї заходів, передбачених ст.51 Закону України "Про нотаріат" щодо скасування та повідомлення усіх зацікавлених осіб про скасування нотаріальних дій. 
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що застосовані до позивача заходи реагування є надто суворими, які тягнуть надзвичайно тяжкі наслідки для позивача, яка в такий спосіб позбавляється права займатися нотаріальною діяльністю, при тому, що відповідачі не надали
належних та допустимих доказів на доведення правомірності своїх рішень та співмірності вжитих заходів реагування. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги встановлені судом обставити, наказ Міністерства юстиції України від 23.08.2023 року №3038/5, у спірній частині, є протиправним та підлягає скасуванню.
Що стосується внесеного подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, колегія суддів зазначає наступне.
Наказом Міністерства юстиції України від 28 липня 2011 року № 1904/5 затверджено Порядок внесення Міністерством юстиції України, головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату (далі - Порядок №  1904/5).
Приписами пункту 3 Порядку № 1904/5 обумовлено, що подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції повинно містити: інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
До Подання Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції додаються: засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено Подання; доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса; пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у Поданні (у разі наявності); копії документів про зупинення нотаріальної діяльності (щодо приватного нотаріуса); копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо; засвідчена в установленому порядку копія рішення Мін`юсту, територіального органу Міністерства юстиції про направлення до Комісії Подання, яке прийняте відповідно до  Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"  або  Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Перелік документів, які додаються до Подання, визначається Мін`юстом, територіальним органом Міністерства юстиції залежно від підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону.
За результатами розгляду Подання Комісія може ухвалити одне з таких рішень: про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; про відмову в анулюванні свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України, за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, його територіальних органів, у випадках: зокрема, у випадках: 
з) набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії;
і) неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України;
Рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути оскаржено до суду.
Із матеріалів справи слідує, що 06.09.2023 року Міністерство юстиції України підготовлено та направлено до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України Подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №3353, виданого Міністерством юстиції України 30 березня 1999 року на ім`я ОСОБА_2 .
На підставі вищезазначеного рішення, Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ) прийнято наказ №1108/7 від 06.09.2023 року "Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1.".
Колегія суддів вважає, що для прийняття рішення про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю на підставі підпунктів "з" та/або "і" пункту 2 частини першої  статті 12 Закону України "Про нотаріат" повинні бути вчинені нотаріусом такі порушення, що у своїй сукупності є достатніми для застосування такого засобу реагування, як анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Разом із тим, усі виконавчі написи на кредитних договорах, які не є нотаріально посвідченими, позивач скасувала і вжила всіх необхідних заходів, передбачених ст.51 Закону України "Про нотаріат" щодо скасування та повідомлення усіх зацікавлених осіб про скасування нотаріальних дій. 
Отже, на думку колегії суддів, застосовані до позивача заходи реагування є надто суворими в порівнянні з встановленими судом обставинами, тягнуть надзвичайно тяжкі наслідки для позивача.
З огляду на вказані обставини, відповідач належним чином не обґрунтував тяжкість проступку приватного нотаріуса, співмірність таких дій та ініційованому покаранню, а відтак  безпідставно вніс на розгляд Подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Слід звернути увагу, що 06.09.2023 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернулося до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України з аналогічними поданнями відносно інших нотаріусів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Усі перелічені нотаріуси разом з ОСОБА_1 по справі фігурують у зверненні ОСОБА_8 , що було використано відповідачами як підстава для проведення позапланових перевірок та подальшого внесення Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.
За результатами розгляду Подань про анулювання свідоцтв про право на зайняття нотаріальною діяльністю,  Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату прийнято відповідні рішення від 31.10.2023 року про відмову в анулюванні свідоцтв про право на заняття нотаріальною діяльністю вказаних нотаріусів.
Вказані рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України від 31.10.2023 року винесені відносно нотаріусів, які вчиняли виконавчі написи, додатково вказують на те, що вчинення нотаріусом виконавчих написів не може бути належною підставою для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, за відсутності скарг на такі дії з боку осіб відносно яких такі написи вчинені. 
Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивач самостійно скасувала виконавчі написи і вжила усіх необхідних заходів, спрямованих на уникнення негативних наслідків від вчинених виконавчих написів та за відсутності скарг щодо таких нотаріальних дій, а також визнання її роботи "задовільною" за наслідками попередніх комплексних перевірок, суд вважає, що  застосовані до позивача санкції у вигляді оспорюваних наказів та Подання є такими, що не співмірні з обставинами вчинення і подальшого самостійного скасування виконавчих написів. 
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) стосовно внесення Подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 3353, виданого Міністерством юстиції України 30 березня 1999 року на ім"я ОСОБА_2 є протиправними та не співмірними з встановленими обставинами.
Що стосується правомірності наказу про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно п.8 ст.29-1 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна діяльність приватного нотаріуса тимчасово зупиняється на час дії таких обставин: у разі направлення територіальним органом до Міністерства юстиції України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю - до вирішення питання по суті, але не більш як на шість місяців.
Враховуючи те, що підставою видання наказу про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності позивача є подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, яке визнано судом протиправним та неспівмірним встановленим обставинам справи, такий наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №1108/7 від 06.09.2023 року "Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_1." також є протиправним та підлягає скасуванню.
Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 16 КАС України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 зазначив, що адвокат не зобов`язаний надавати детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), у випадку, якщо розмір гонорару, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.
Окрім того, Верховний Суд в своїй постанові звертає увагу на зміст ст.134 КАС України, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 21.01.2021 у праві № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Судом встановлено, що в матеріалах справи (т.1 а.с.6) міститься Договір № 186/23 про надання правничої допомоги від 25.08.2023 року, який укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною.
Відповідно п.6 Договору № 186/23 за надання послуг з правової допомоги Клієнт сплачує Адвокатові плату у формі гонорару в розмірі 15000 грн. Сторони домовились, що повну суму гонорару Клієнт сплачує Адвокату під час підписання даного договору в готівковій формі.
Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.
При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.
Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 року у справі № 826/9047/16.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 02.09.2020 року у справі № 826/4959/16 вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.
Таким чином, переглядаючи висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи співмірність витрат позивача на правову допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального  права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги  висновків суду не спростовують,  то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги Міністерства юстиції України та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
Постанова суду складена в повному обсязі   06 березня 2024 року.
          
Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Курко О. П.