ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/234/24 Справа № 201/4716/14-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року                                                                м. Дніпро 

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі: 
       головуючого – Пищиди М.М.
       суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
       за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И Л А:
       У січні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення у цивільній справі за позовом ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просили видати дублікат виконавчого листа по справі № 201/4716/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 2573713,23 грн., стосовно  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ). Поновити строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа по справі № 201/4716/14-ц стосовно боржника  ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_1 ), про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість кредитним договором у сумі 2573713,23 грн.
       Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства “Комерційний банк “Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат – задоволено.
       Видано дублікат виконавчого листа по справі № 201/4716/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у сумі 2573713,23 грн., стосовно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
       Поновлено строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа по справі № 201/4716/14-ц стосовно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість кредитним договором у сумі 2573713,23 грн.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку їх пред`явлення, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.
       Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
       З досліджених матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 червня 2014 року у справі № 201/4716/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат, задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра».
       Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» загальний борг за кредитним договором від 12 березня 2008 року в сумі 2 573 713,23 грн, з яких: по кредиту сума заборгованості – 173 945,78 доларів США, що еквівалентно 1 390 588,41 грн, по відсоткам – 114 436,29 доларів США, що еквівалентно 914 689,27 грн, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – 15 992,79 доларів США, що еквівалентно 127 830,37 грн і штрафи за невиконання зобов`язань – 17 591,04 доларів США, що еквівалентно 140 605,08 грн; стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» витрати на судовий збір з кожного окремо по 1218 грн. (т.1 а.с.97-100).
       Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 червня 2014 року в оскаржуваній частині скасовано. В задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т.1 а.с.233-236).
       Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року частково задоволено заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікатів виконавчих листів у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат. Замінено сторону виконавчого провадження стягувача по цивільній справі № 201/4716/14-ц за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат, з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».
       В задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікатів виконавчих листів відмовлено (т.2 а.с.29-32).
       Також, встановлено, що на обкладинці даної справи № 201/4116/14-ц у томі № 1 міститься запис, згідно з яким, копію рішення від 11 червня 2014 року та 6 виконавчих листів отримав представник ПАТ КБ «Надра» 07 липня 2014 року.
       Стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.
       У відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міністерства юстиції України ,на запит від 04 листопада 2022 року повідомлено, що на виконанні у Соборному ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебували наступні виконавчі провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 :
       - № 44241959, відкрите постановою державного виконавця 31 липня 2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 201/4716/14-ц від 24 червня 2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість у розмірі 2 573 713,23 грн. 23 квітня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення);
       - № 44241884, відкрите постановою державного виконавця 31 липня 2014 року з примусового виконання виконавчого листа № 201/4716/14-ц від 24 червня 2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» судового збору у розмірі 1218 грн. 17 червня 2015 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу , на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення);
       - № 50699745, відкрите постановою державного виконавця 06 квітня 2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 201/4716/14-ц від 24 червня 2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості у розмірі 2 573 713,23 грн. 29 червня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення).
       Також, зазначено, що надати більш детальну інформацію щодо виконавчих проваджень не є можливим, оскільки відповідно до наказу від 07 червня 2017 року № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Повторно вказані виконавчі документи на виконання до відділів державної виконавчої служби у Дніпропетровській області не надходили та не перебувають (т. 2. а.с. 172-173).
       Ухвалюючи судове рішення про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заяви, оскільки є підстави вважати, що виконавчі листи було втрачено та вони на примусовому виконані не перебувають, що підтверджується матеріалами заяви.
       Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
       Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст. 120 ЦПК України.
       Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
       Частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
       Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
       Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
       Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шостастатті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).
       Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.
       Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
       Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).
       Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
       Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
       Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні акти проведення перевірки ПАТ «КБ «Надра» щодо наявності виконавчих документів, матеріали службових розслідувань у випадку виявлення втрати, і до часу укладення договору про відступлення права вимоги від 17 липня 2020 року, ці обставини самим банком не встановлювались.
       Заявником не було доведено наявності обставин, які б перешкоджали пред`явити виконавчий лист до виконання первісним кредитором ПАТ «КБ «Надра» вчасно, у строки передбачені законом.
       А відступлення прав вимог не є причиною для відновлення прав стягувача або звільнення його від обов`язку добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки під час виконання рішення суду.
       З досліджених матеріалів справи встановлено, що строк пред`явлення виконавчого листа по справі № 201/4716/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості кредитним договором у сумі 2 573 713,23 грн та витрат на судовий збір 1218 грн, відносно боржника ОСОБА_1 , сплив ще до придбання 17 липня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у ПАТ «КБ «Надра» права вимоги до ОСОБА_1 по вказаній справі.
       Отже, під час продажу ПАТ «КБ «Надра» права вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , банк вже втратив право пред`явлення виконавчого листа до виконання.
       Крім того, згідно п. 10 договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070 _І_3 від 17 липня 2020 року встановлено, що новий кредитор цим підтверджує, що до моменту укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами, змістом основних договорів та зауважень до них не має і приймає усі ризики, пов`язані із основними договорами та правами вимоги. Новий кредитор самостійно несе ризики, пов`язані із порушення зазначених у цьому пункті договору гарантій та запевнень (т. 2. а.с.7-8).
       Таким чином, вказані договірні відносини засновані на вільному волевиявленні та власному господарському ризику сторін.
       В поданій заяві ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали ПАТ «КБ «Надра» реалізувати своє право на повторне пред`явлення виконавчих листів № 201/4716/14-ц відносно ОСОБА_1 до виконання у визначені законом строки.
       Колегія суддів враховує, що матеріали справи не містять відомостей про звернення первісного стягувача ПАТ «КБ «Надра» із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відносно боржника ОСОБА_1 , оскільки такий строк закінчився ще до укладення договору про відступлення права вимоги від 17 липня 2020 року.
       Твердження заявника щодо неповідомлення стягувача про завершення виконавчого провадження та не направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналами виконавчих листів жодними доказами не підтверджено.
       Посилання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на те, що ЦПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого листа, не заслуговують на увагу, оскільки закон пов`язує можливість видачі дубліката виконавчого документа не лише із його втратою, а й із дотриманням строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
       Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (далі-Закон № 606-XIV), ( в редакції на час пред`явлення виконавчого документа), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів.
       Відповідно до п.2, 9, ч.1 ст.47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
       Відповідно до ч.5 ст.47 Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
       Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
       Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
       Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
       Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.
       Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
       Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
       Згідно пункту 17.4. розділу VIII Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       Згідно частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
       05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
       Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).
       Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
       Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.
       Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13, від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6), від 01 серпня 2018 року у справі № 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.
       Таким чином, оскільки заявником пропущено строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, визначеного Законом України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про обґрунтованість заяв ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та наявності підстав для поновлення строку та видачі дубліката виконавчого листа по справі № 201/4716/14-ц відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у сумі 2 573 713,23 грн. та витрат на судовий збір з кожного окремо по 1218 грн.
       Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо її законності та обґрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.
       На підставі ст. 141 ЦПК України з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 536,80 грн сплаченого судового збору за апеляційний розгляд.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И ЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
       Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року - скасувати і прийняти нове судове рішення.
       В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення відносно боржника ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
       Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 536,80 грн сплаченого судового збору.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: