ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/11469/23                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Падій В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 березня 2024 року                                                                          м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                       Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                                      Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
          розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області  про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

   ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначені та виплаті пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 21.04.2023;
          - зобов`язати відповідача здійснити призначення та виплату позивачу пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 21.04.2023.
Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 29 листопада 2023 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 21.04.2023. Зобов`язав відповідача здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 21.04.2023. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обгрунтування скарги апелянт зазначив, що приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції належним чином не проаналізував норми та положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Апелянт зазначив, що пенсія за віком на пільгових умовах призначається довічно, а призначення пенсії у зв`язку з досягненням загальновстановленого пенсійного віку законодавством не передбачено.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
          Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
          В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
          З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 20.01.2017 отримує пенсію за віком на пільгових умовах  за Списком №2 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Після призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач продовжував працювати.
21.04.2023 позивач, досягнувши пенсійного віку, звернувся до відповідача із заявою про переведення його із пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове  державне пенсійне страхування", з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.
Листом від 05.04.2023 №2500-0202-8/22633 відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком з подальшим перерахунком із застосуванням показника середньої заробітної плати, що передує року звернення згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивач вже отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком №2. Відповідач зазначив, що пенсія за віком позивачу призначена довічно, а перепризначення пенсії за віком у  зв`язку з досягненням ним загальновстановленого пенсійного віку законодавством не передбачено.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
В силу вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Згідно статті 9 Закону №1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Положеннями статті 2 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення (далі по тексту - закону №1788-ХІІ) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
З наведених положень законодавства вбачається, що пенсія за віком може призначатися як за Законом № 1788-XII та і за Законом № 1058-IV.
В даній справі позивачу з 20.01.2017 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах  за Списком №2 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 27 Закону №1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп, Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Згідно статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Положеннями частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
Відтак, позивачу, призначено пенсію за віком на пільгових умовах, а відтак, в питаннях пенсійного забезпечення позивач має пільгу, яка виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно з вищенаведеними положеннями законодавства призначається, перераховуються та виплачується у відповідності з Законом №1058-IV.
Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством.
У випадку задоволення заяви позивача про переведення (призначення) його на пенсію за віком на загальних підставах, буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Отже, оскільки позивач вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, та яка, як і пенсія за віком, розраховується за нормами Закону №1058-IV, підстави для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відсутні.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 06.12.2021 у справі 185/951/17, від 17.05.2021 по справі № 185/1473/17, 20 березня 2018 року у справі №336/368/16-а (2-а/336/59/16), від 03 квітня 2018 року у справі № 753/8128/16-а, від 24 квітня 2018 року у справі №185/1391/17 (2-а/185/153/17).
Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що визначена частиною другою статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовуються лише у випадку переведення з одного виду пенсії на інший або призначення пенсії вперше.
В даному випадку позивачу з 20.01.2017  призначено пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Пенсія позивачу перерахована у відповідності до умов призначення Закону №1058.
З огляду на викладене, заява позивача до пенсійного органу стосувалась призначення того ж виду пенсії (пенсії за віком), що призначена йому у 2017 році, а тому такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, відповідно, не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2020 року у справі № №334/13/16-а.
Щодо застосування судом першої інстанції висновків Верховного Суду.
Так, вирішуючи спірні відносини судом першої інстанції прийнято до уваги висновки Верховного Суду, які зроблені в постанові  від  17.06.2021 у справі №336/7438/16-а(2-а/336/53/3017).
Колегія суддів зазначає, що в подібних правовідносинах Верховний Суд має неоднаковий підхід до вирішення таких спорів.
В Єдиному державному реєстрі наявні судові рішення Верховного Суду, зокрема, постанова Верховного Суду від 06.12.2021 (справа №185/951/17), в якій Судом висловлено правову позицію, якій відповідають висновки суду апеляційної інстанції у цій справі. Також, ухвалою Верховного Суду від 15.01.2024 (справа №160/7910/23) відмовлено у відкритті касаційного провадження на рішення суду першої на апеляційної інстанції, якими було відмовлено в задоволенні позову особі в подібних цій справі правовідносинах. У вказаній ухвалі Верховний Суд пославшись на правові висновки, які зроблені Верховним Судом у справі №185/1473/17 (постанова від 17.05.2021), зазначив про відсутність підстав для відступу від такої правової позиції.
Суд апеляційної інстанції вважає зазначити, що у випадках застосування Верховним Судом різних підходів при вирішенні подібних спорів, застосуванню підлягають правові висновки, які зроблені Верховним Судом у часі пізніше.
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з порушенням  норм матеріального і процесуального права, тому оскаржуване рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно  п.2 ч.1   ст.315 КАС України   за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право      скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.
Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області задовольнити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року скасувати та  ухвалити нове рішення яким  у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області  про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.          
          
          Головуючий суддя:                                                      Є.В. Чаку

          Судді:                                                                        Н.М. Єгорова

                                                                                          А.Ю. Коротких