ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року 
м. Київ
cправа № 909/69/22 (909/118/23) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г., 
за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:
позивача - Демчан О.І.,
відповідача-1 - не з`явився,
відповідача-2 - Шургот О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства обмеженою відповідальністю "Перлина-ІФ"
на додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 (колегія суддів у складі: Желік М.Б. - головуючий, Орищин Г.В., Галушко Н.А.)
у справі №909/69/22(909/118/23)
за позовом розпорядника майна Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича 
до 1) Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод"; 2) Товариства обмеженою відповідальністю "Перлина-ІФ"
про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи
1.          У провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліваро" про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" (далі - ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод").
2.          Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 21.06.2022 відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод"; визнано грошові вимоги кредитора ТОВ "Ліваро" 24810,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення; 3502772,65 грн (основна заборгованість) - 4 черга задоволення; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном боржника та ін.
Стислий виклад позовних вимог
3.          У лютому 2023 року розпорядник майна ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод" арбітражний керуючий Демчан Олександр Іванович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод" та Товариства обмеженою відповідальністю "Перлина-ІФ" (далі - ТОВ "Перлина-ІФ") про визнання недійсними:
- договору №1 від 16.10.2020, укладеного між відповідачами, щодо купівлі-продажу 540 позицій рухомого майна вартістю 989181,86 грн;
- договору №2 від 16.10.2020, укладеного між відповідачами, щодо купівлі-продажу 406 позицій рухомого майна вартістю 901013,00 грн;
- договору №3 від 16.10.2020, укладеного між відповідачами, щодо купівлі-продажу 298 позицій рухомого майна вартістю 986560,30 грн;
- договору №4 від 16.10.2020, укладеного між відповідачами, щодо купівлі-продажу 34 позицій рухомого майна вартістю 884617,06 грн;
- договору №5 від 16.10.2020, укладеного між відповідачами, щодо купівлі-продажу 10 позицій рухомого майна вартістю 854320,80 грн;
- договору №6 від 16.10.2020, укладеного між відповідачами, щодо купівлі-продажу 41 позиції рухомого майна вартістю 850042,22 грн;
- договору №7 від 16.10.2020, укладеного між відповідачами, щодо купівлі-продажу штампу ТО 1654-4035 форм для півсфери ИА вартістю 999000,00 грн;
- договору №8 від 16.10.2020, укладеного між відповідачами, щодо купівлі-продажу 26 позицій рухомого майна вартістю 483864,10 грн;
- договору №10 купівлі-продажу нематеріальних активів від 16.10.2020, укладеного між відповідачами, сума договору 779392,80 грн.

4.          Позов обґрунтований тим, що оспорювані договори є фраудаторними та вчиненими на шкоду інтересам кредиторів.

Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

5.          Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.05.2023 у задоволенні позову відмовлено. 

6.          Постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.05.2023 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

7.           16.11.2023 на адресу господарського суду апеляційної інстанції від боржника надійшло клопотання про розподіл судових витрат, а саме щодо стягнення з ТОВ "Перлина-ІФ" на користь ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод" витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в господарському суді у розмірі 48312,00 грн, а також витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в господарському суді апеляційної інстанції у розмірі 72468,00 грн, з розрахунку 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

8.          Додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 стягнуто з ТОВ "Перлина-ІФ" на користь ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод" 48312,00 грн витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в господарському суді першої інстанції та 72468,00 грн витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

9.          Господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення з огляду на те, що господарський суд апеляційної інстанції постановив нове рішення у справі.

Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

10.          ТОВ "Перлина-ІФ" (далі - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат.

11.          У касаційній скарзі скаржник зауважує, що господарський суд апеляційної інстанції, з огляду на наявність у матеріалах справи виписок про зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України зробив висновок про можливість прийняття як доказу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги платіжних документів із зазначенням у них платником іншої особи (одного з кредиторів боржника), і відповідно про можливість його розподілу за результатами апеляційного перегляду оскарженого рішення.

12.          Скаржник вважає, що сплата судового збору одним із кредиторів боржника - ТОВ "Люнер", замість розпорядника майна ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод" свідчить про те, що цей кредитор та розпорядник майна змовившись, діють недобросовісно, зловживаючи своїми правами на шкоду правам інших кредиторів, і свої дії спрямовують не на досягнення розумної ділової мети, а на ухилення від виконання своїх зобов`язань та порушення прав інших кредиторів.

13.          На думку скаржника, один із кредиторів боржника (ТОВ "Люнер") та арбітражний керуючий, який був призначений у справі №909/69/21 про банкрутство ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод", намагаються вплинути на цю справу, щоб унеможливити задоволення вимог іншого кредитора, яким є скаржник. 

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

14.          Відзиви на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшли.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

15.          Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час постановлення додаткової постанови щодо розподілу судового збору.

16.          Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

17.          Господарський суд апеляційної інстанції встановив, що арбітражним керуючим ПрАТ "Івано-Франківський арматурний завод" Демчаном О.І. долучено до матеріалів позовної заяви платіжну інструкцію №100 від 01.02.2023, з якої вбачається, що платником збору зазначено ТОВ "Люнер"; призначення платежу "*;101;39902394, судовий збір, за позовом ТОВ "Люнер", Господарський суд Івано-Франківської області, без ПДВ"; розмір збору 48312,00 грн. Одержаною на запит Господарського суду Івано-Франківської області випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України №100 від 01.02.2023 підтверджується факт його зарахування в сумі 48312,00 грн у справі №909/69/22(909/118/23), унікальний ідентифікатор 463887591. 

18.          Окрім того, господарський суд апеляційної інстанції встановив, що під час подання апеляційної скарги арбітражним керуючим долучено платіжну інструкцію №336 від 08.06.2023 про сплату судового збору, платником збору за якою також зазначено ТОВ "Люнер"; призначення платежу "*;101;00218271, судовий збір, ліквідатор ПАТ "ІФАЗ" Демчан О.І. на рішення 02.05.2023, 909/69/22(909/118/23) Західний апеляційний господарський суд."; розмір збору 72468,00 грн. Одержаною на запит Західного апеляційного господарського суду випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України №336 від 08.06.2023 підтверджується факт його зарахування в сумі 72468,00 грн у справі №909/69/22(909/118/23), унікальний ідентифікатор 511548440. 

19.          Відповідно до змісту касаційної скарги, підставою для скасування додаткової постанови Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 скаржник вказує те, що у платіжних документах щодо сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у судах першої та апеляційної інстанцій платником є інша особа, а не позивач.

20.          У цьому зв`язку Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке. 

21.          Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

22.          За правилами ст. 2 зазначеного Закону платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

23.          Об`єкти справляння судового збору визначено ст. 3 Закону України "Про судовий збір". Згідно з ч. 1 зазначеної статті судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

24.          Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлено ст.ст. 162, 164 ГПК України. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

25.          Аналогічні вимоги містяться щодо форми та змісту апеляційної скарги, які наведені у ст. 258 ГПК України. У п. 2 ст. 3 ст. 258 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

26.          Відповідно до встановлених господарським судом апеляційної інстанції обставин справи, наявні в матеріалах справи платіжні інструкції №100 від 01.02.2023 та №336 від 08.06.2023 підтверджують сплату судового збору за подання до суду першої інстанції позовної заяви та апеляційної скарги у справі №909/69/22(909/118/23).

27.          Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

28.          У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" від 01.03.2002).

29.          Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

30.          ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 04.12.1995). 

31.          Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

32.          Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

33.          Як уже згадувалося вище, п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України та п. 2 ст. 3 ст. 258 ГПК України вимагають долучення до позовної заяви та апеляційної скарги документа про сплату судового збору, адже подання до суду таких заяв є об`єктом його справляння згідно із Законом України "Про судовий збір". 

34.          Верховний Суд вважає помилковими твердження скаржника про неможливість прийняття як доказу сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги поданих позивачем платіжних документів лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не позивача, без урахування всього змісту цього документа, зокрема, вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору). Визначальним є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

35.          Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

36.          У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

37.          Подібна за змістом правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.09.2020 у справі №9901/144/20 при дослідженні питання щодо належних доказів сплати судового збору, яка цілком обґрунтовано врахована господарським судом апеляційної інстанції під час ухвалення додаткової постанови.

38.          З огляду на наявність у матеріалах справи виписок про зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, Верховний Суд погоджується з висновком господарського суду апеляційної інстанції про можливість прийняття як доказу про сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги платіжних документів із зазначенням у них платником іншої особи, і відповідно про можливість його розподілу за результатами апеляційного перегляду оскарженого рішення. 

39.          Отже, доводи касаційної скарги про неправильне застосування та порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні додаткової постанови не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

40.          Верховний Суд вважає висновок господарського суду апеляційної інстанції про задоволення клопотання про розподіл судових витрат за результатом перегляду справи в суді апеляційної інстанції обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції правильно застосував норми процесуального і матеріального права до цих правовідносин сторін.

41.          Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

42.          Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а додаткової постанови суду апеляційної інстанції, - без змін. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства обмеженою відповідальністю "Перлина-ІФ" залишити без задоволення.

2. Додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2023 у справі №909/69/22(909/118/23) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       В. Картере

Судді                                                                                                    К. Огороднік

                                                                                                    В. Пєсков