Номер провадження: 33/813/663/24
Номер справи місцевого суду: 521/2469/23 
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пухи А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Жмурко Світлани Леонідівни, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2023 року по адміністративному правопорушенню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 грн..
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 140877 від 20.12.2022 року, водій ОСОБА_1 20.12.2022 року, о 05 годині 00 хвилин, за адресою: вул. Залізнична, 21, м. Херсон, керував транспортним засобом ВАЗ 210430-20, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на прилад «Драгер». Результат тесту 0,71 проміле, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат Жмурко С.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати постанову судді Малиновського районного суду м. Одеса від 24 травня 2023 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаної постанови, вказуючи, що ОСОБА_1 не був обізнаний про дату, час та місце судового засідання та копію оскаржуваної постанови не отримував, та дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальності з листа про позбавлення його права керування транспортним засобом, який отримав перебуваючи на лікуванні.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постанова не відповідає нормам процесуального та матеріального права.
Вказує, що про дату розгляду адміністративної справи ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином, оскільки в протоколі відсутня дата розгляду справи, не зазначено що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем ЗСУ, хоча чітко видно, що в період керування транспортним засобом ОСОБА_1 перебуває у військовій формі.
Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутностідвох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Зазначає, що в даному випадку ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не відсторонили.
Управлінням патрульної поліції не долучено до матеріалів справи сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що унеможливлює встановлення допустимості показань технічного засобу «Драгер».
ОСОБА_1 не був оглянутий уповноваженою особою ВСП з використанням технічних засобів та тестів, акт огляду та інші результати огляду із використанням алкотестеру «Драгер» є недопустимими та не можуть бути покладені в основу обвинувачення особи.
Звертає увагу суду, що під час зупинки автомобіля ОСОБА_1 не повідомлено причину зупинки його транспортного засобу та не зафіксовано факт руху та зупинки автомобіля.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Щодо строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Оскаржувана постанова Малиновського районного суду м. Одесибула ухвалена 24 травня 2023 року без участі ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять відомостей про направлення ОСОБА_1 копії постанови. 26 січня 2024 року захисник Жмурко С.Л. отримав копію постанови від 24 травня 2023. З апеляційною скаргою захисник звернувся до Одеського апеляційного суду 29 січня 2024 року.
Отже, наведені скаржником обставини свідчать про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси, що була ухвалена 24 травня 2023 року, є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки таке має на меті забезпечення особі доступу до правосуддя.
Щодо суті апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пункт 2.9 а Правил дорожнього руху України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Невиконання пункту 2.9 а Правил дорожнього руху України має наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засобі відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разу незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я (ч. 4 ст. 266 КУпАП).
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 140877 від 20.12.2022 року, чеком приладу «Драгер», Актом огляду, Направленням на огляд, а також відеозаписом з місця вчинення правопорушення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 140877 від 20.12.2022, водій ОСОБА_1 20.12.2022 року, о 05 годині 00 хвилин, за адресою: вул. Залізнична, 21, м. Херсон, керував транспортним засобом ВАЗ 210430-20, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на прилад «Драгер». Результат тесту 0,71 проміле, чим порушив п. 2.9 а «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписаний ОСОБА_1 без будь яких заперечень;
- роздруківкою тесту №283 здійсненого 20.12.2022 року о 05:17 год. за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest стосовно ОСОБА_1 , результат якого склав 0,71 проміле, підписаний ОСОБА_1 без будь яких заперечень;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому міститься підпис ОСОБА_1 , з результатом згодний.
- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться за кермом транспортного засобу ВАЗ 210430-20, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з увімкненим двигуном, до нього підійшли працівники поліції, перевірили документи та після чого повідомлено про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння, на що він погодився. За результатом тесту, прилад показав – 0, 71%о, ОСОБА_1 не оспорював результат та не заперечував факту керування транспортним засобом саме ним, тим більше він вказав що підвозив знайомого до лікарні та напередодні вживав алкогольні напої на весіллі побратима.
Сукупність вищевказаних доказів підтверджують те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, оскільки вказане спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписом долученим до матеріалів справи, на якому відсутні будь які заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування ним транспортним засобом, тим більше він вказує, що підвозив знайомого до лікарні та напередодні вживав алкогольні напої на весіллі побратима.
Крім того, безпосередньо під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відсутні заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування ним транспортним засобом, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 140877 від 20.12.2022, в якому у графі пояснення по суті порушення ОСОБА_1 також не заперечувалась обставина керування ним транспортним засобом.
Відповідно до вимог ст. ст. 31, 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Так, апеляційним судом був досліджений відеозапис, яким дійсно не зафіксований безпосередньо момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, при цьому встановлено, що ОСОБА_1 безпосередньо під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не висловив заперечення щодо факту керування ним транспортним засобом, окрім нього на місці зупинки інші особи відсутні, тим більше він зазначав про те, що підвозив знайомого до лікарні.
Крім того, ОСОБА_1 підписав без будь яких зауважень: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 140877 від 20.12.2022, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою тесту №283 здійсненого 20.12.2022 року о 05:17 год за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest стосовно ОСОБА_1 , результат якого склав 0,71 проміле.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, судом не приймаються, оскільки водій ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративного протоколу жодним чином не заперечував факт керування транспортним засобом, а тому з`явлення таких посилань лише суду, розцінюється як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Посилання захисника в якості доводів апеляційної скарги про те, що зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , працівниками поліції здійснено безпричинно, а отже, на його думку, незаконно, є безпідставними, оскільки це не стосується предмету доведення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не впливає на законність прийнятого судом першої інстанції оскаржуваного рішення. Також апеляційним переглядом не встановлено обставин щодо неналежного виконання працівниками поліції вимог Закону України «Про національну поліцію». Крім того, апеляційний суд зазначає, що правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у межах розгляду цієї справи не є предметом розгляду.
Надаючи оцінку доводам захисника Жмурко С.Л. про те, що працівники поліції не залучили свідків під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, у разі застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, згідно чинних норм КУпАП, поліцейські не зобов`язанні залучати двох свідків.
В даному випадку до матеріалів справи долучені відео з архіву ПВР №475932, яким зафіксовано процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, та процес складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП залучати двох свідків не обов`язково, та зазначене не свідчить про порушення процедури огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що не долучено до матеріалів справи сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що унеможливлює встановлення допустимості показань технічного засобу «Драгер» є необґрунтованими виходячи з наступного.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою сертифікованого приладу газоаналізатор Drager Alcotest 7510 термін повірки (калібрування) якого не сплинув на час огляду. Даний огляд проводився за згодою ОСОБА_1 , а у разі не згоди з використанням вказаного приладу, чи з результатами огляду, він мав можливість пройти такий огляд в медичному закладі, проте таким правом не скористався. Крім того, свою незгоду з застосуванням для вимірювання стану алкогольного сп`яніння приладу газоаналізатор «Drager Alcotest 7510», ОСОБА_1 при проведенні такого огляду працівниками поліції на місці зупинки не виказував жодним чином свою незгоду щодо його застосування.
Суд апеляційної інстанції також бере до уваги, що зауважень чи заперечень щодо процедури проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Drager», у тому числі стосовно несправності вказаного пристрою, у протоколі про адміністративне правопорушення та акті огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не висловлював. Окрім того, огляд на стан сп`яніння проводився за згодою ОСОБА_1 , доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Drager», за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння, безпосередньо перед проведенням огляду, у матеріалах справи не міститься. Крім того, у роздруківці чеку приладу зафіксовано, що ОСОБА_1 ознайомився з результатом тесту і поставив свій підпис на чеку.
Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_1 не був оглянутий уповноваженою особою ВСП з використанням технічних засобів та тестів, акт огляду та інші результати огляду із використанням алкотестеру «Драгер» є недопустимими та не можуть бути покладені в основу обвинувачення особи, є недоречними, оскільки чинним нормами КУпАП вказане не передбачено. 
Суд апеляційної інстанції приймає до уваги доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, проте зазначає, що примусове відсторонення від керування транспортним засобом є правом, а не обов`язком працівників поліції, натомість з яких причин вони не застосували цей засіб примусу відносно ОСОБА_1 не відомо та зазначена обставина не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 ..
Апеляційним судом не приймаються до уваги твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не сповіщали належним чином про розгляд справи, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був повідомлений про судове засідання sms-повідомленням на номер телефону, який особисто надав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також оголошенням на сайті суду.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 не зазначає, що даний номер телефону йому не належіть, а також не надав докази не отримання sms-повідомлення суду.
Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 повідомлено, що справа буде розглядатись Малиновським районним судом м. Одесьи, а тому він відповідно до сталої практики ЕСПЛ повинен був проявити зацікавленість результатом розгляду даного протоколу в розумний строк.
Слід зазначити, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 рішення ЄСПЛ) від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду.
Слід також зазначити, що ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду справи, була надана можливість реалізувати свої процесуальні права в повній мірі, так ОСОБА_1 скористався своїх правом на апеляційне оскарження судового рішення, його представнику було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови суду, крім того він скористався професійною правовою допомогою адвоката, належним чином повідомлявся про розгляд справи і адвокат прийняв участь у суді апеляційної інстанції .
А тому, сповіщення ОСОБА_1 про дату і час розгляду справи за допомогою sms-повідомлення, за номером, який особисто ним був наданий, на переконання апеляційного суду, та одночасне повідомлення про розгляд справи в Малиновському суді не може бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, по справі не встановлено таких обставин, які б стали підставою для скасування судового рішення.
Доводи ж апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди ОСОБА_1 зі складенням щодо нього протоколу та ухваленням постанови судом.
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Жмурко Світлани Леонідівни про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.
Поновити адвокату Жмурко Світлані Леонідівні строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2023 року.
Апеляційну скаргу адвоката Жмурко Світлани Леонідівни, в інтересах ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2023 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 14 березня 2024 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду                                         В.В. Кострицький