ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2406/24 Справа № 242/1493/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черков В.Г. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,
суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №242/1493/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 листопада 2023 року (суддя Черков В.Г., повний текст судового рішення складено 30 листопада 2023 року),

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого вони мають спільних дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 січня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач припинив здійснювати матеріальну допомогу на утримання спільних неповнолітніх дітей. Відповідно до судового наказу Селидівського міського суду Донецької області від 06 серпня 2021 року у справі №242/2768/21 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 травня 2021 року, та до повноліття дітей. Відповідач фізично здоровий, працює в Збройних Силах України і має можливість виплачувати аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей. Інших дітей відповідач не має. Позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1\4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян в місяць на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 30 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян в місяць на кожну дитину, починаючи з 26 вересня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах платежу за один місяць. Вирішено питання про судові витрати.
З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що судовим наказом Селидівського міського суду Донецької області від 06 серпня 2021 року у справі №242/2768/21 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, що значно перевищує розмір прожиткового мінімуму на кожну дитину, оскільки за жовтень місяць 2023 року з нього утримано 41507 грн на утримання дітей. Суд також не прийняв до уваги, що старша донька ОСОБА_8 народилась до укладення шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_6 . Суд не з`ясував, що фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені у лютому 2020 року, про що свідчить сертифікат про проходження навчання відповідачем в період з 30 березня 2021 року по 22 квітня 2021 року у місті Чернігові, а також довідка учасника бойових дій, які відповідач перебував у період з 19 березня 2020 року по 23 листопада 2020 року. Крім того відповідач приймав участь у бойових діях з 14 вересня 2021 року по 01 липня 2023 року та з 13 липня 2023 року по теперішній час. Зазначає, що саме він звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу з позивачкою, в якому зазначав про невизнання батьківства відносно малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . У квітні 2023 року відповідач звертався до органу опіки та піклування Курахівської міської ради із заявою про перевірку цільового використання аліментів на двох дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . Знаючи про перевірку та незгоду відповідача з батьківством. позивачка звернулась до суду про стягнення аліментів на утримання молодших дітей. Вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам частини 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в сукупності з відповідача має утримуватись 2/3 частини від усіх його доходів, що становить 66,67%. Крім того, суд прийняв рішення без належного повідомлення відповідача про розгляд справи. Відповідає є військовим та залучений до участі у бойових діях в Донецькій області, тому не мав можливості приймати участь у судовому засідання, а також звернутись із зустрічним позовом про виключення із актових записів відомостей про себе як батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Від третьої особи відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім зокрема, спорів про стягнення аліментів.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин 1 - 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 батьками малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 9, 10).
Судовим наказом від 06 серпня 2021 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей (а.с. 13).
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку відповідача.
Таке рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам матеріального права.
Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.
Приписами частини 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В частині 1 статті 183 СК України вказано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За правилами частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, у позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути аліменти у 1\4 частині від заробітку (доходу) батька дітей (а.с. 1-3).
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції вказав, що позивачка з урахуванням уточнень просила стягувати аліменти у розмірі 1\3 частині від заробітку (доходу) відповідача.
Відповідно до пункту 2 частини 2 та частини 3 статті 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Матеріали справи не містять клопотань/заяв ОСОБА_1 , поданих до щодо збільшення або зменшення позовних вимог, чи заяву про зміну предмету позову.
Враховуючи вищенаведене, зазначення судом першої інстанції про уточнення позовних вимог суперечить матеріалам справи та вимогам закону.
Суд першої інстанції, у порушення вимог цивільного процесуального законодавства, ухвалюючи рішення та стягуючи аліменти у 1\3 частині від заробітку (доходу) відповідача, вийшов за межі позовних вимог.
З урахуванням вимог закону та встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що аліменти в розмірі 1\4 частині від заробітку (доходу) відповідача, будуть необхідними та достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на невідповідність рішення суду вимогам  частини 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків, за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (частина 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).
Разом з тим, судом встановлено, що судовим наказом від 06 серпня 2021 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дітей.
З аналізу наведеного вище вбачається, що розмір стягнутих аліментів, з урахуванням стягнення 1\4 частини доходу відповідача, у їх сукупності не перевищує 50 відсотків заробітної плати відповідача, а отже рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам статті 70 Закону України «Про виконавче провадження».
Щодо доводів апеляційної скарги про незгоду відповідача з батьківством відносно малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , апеляційний суд зазначає наступне.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 батьком малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 , тобто відповідач по справі.
Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на спростування батьківства відповідача відносно малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тому відсутні підстави для прийняття до уваги таких доводів апеляційної скарги.
Разом з тим, відповідач не позбавлений права в майбутньому звернутись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в разі оскарження батьківства відносно малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню частині стягнення аліментів з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, в іншій частині підлягає залишенню без змін. 
Оскільки в силу положень пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до частини 3 статті 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 30 листопада 2023 року в частині стягнення аліментів скасувати.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян в місяць на кожну дитину, починаючи з 26 вересня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 04 березня 2024 року. 

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста