ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року	Львів	Справа № 460/11687/23 пров. № А/857/21258/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Гуляка В.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Греськом О.Р. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Рівне) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торговельна фірма “Діброва-Зв`язок” до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

                                                      в с т а н о в и в :

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торговельна фірма “Діброва-Зв`язок” (далі - ТзОВ “ВТФ “Діброва-Зв`язок”, Товариство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Рівненської митниці, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2022/000205/2 28.12.2022.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.10.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Рівненська митниця подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ТзОВ “ВТФ “Діброва-Зв`язок” у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що подані до митного оформлення документи містили розбіжності, а митний орган володів інформацією щодо іншого цінового рівня товарів. До митного оформлення 27.12.2022 декларантом на вимогу митного органу надано додаткові документи та листом №27/12 викладено прохання прийняти рішення без урахування термінів, передбачених ч.3 ст.53 Митного кодексу України (далі - МК України). За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА204000/2022/000205/2 від 28.12.2023. Митну вартість товару визначено на підставі цінової інформації про вартість товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією (далі - МД) №UА205140/2022/076902  від 28.10.2022 на рівні 4,98 дол.США/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку визначено у розмірі 3585,60 дол.США, що з урахуванням курсу Національного банку України (далі - НБУ) на день подання МД до митного оформлення у національній валюті України становить 131120,37 грн ((4,98 дол.США/кг*720 кг)*36,5686 грн/1 дол.США). Випуск у вільний обіг товарів здійснено за МД №22UА204020036795119 від 28.12.2022 із застосуванням положень ч.7 ст.55 МК України. Сума додатково нарахованих митних платежів внаслідок коригування митної вартості товару становить 10827,99 грн. Вказує, що у повній відповідності з ч.5 ст.54 МК України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно було прийнято оспорюване рішення. Звертає увагу на те, що митну вартість імпортованих товарів було визначено на підставі раніше визначеної митницею митної вартості.
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного
З матеріалів справи видно, що 13.12.2022 між компанією TEXTON S.A. (далі – Постачальник) та ТзОВ “ВТФ “Діброва-Зв`язок” (далі – Покупець) було укладено Контракт №2, відповідно до п.1.1 якого, постачальник передає право власності, а покупець прийме та оплатить товар – неткане полотно ПП спанбонд (далі – Товар) відповідно до умов цього договору. 
Відповідно до п.1.2 Контракту, поставка Товару відбувається окремими партіями в асортименті та ціні, визначеній відповідно до Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. За змістом п.2.3, умови платежу за цим Контрактом – передоплата. Відповідно до п.5.1 Контракту, доставка товарів здійснюється на умовах FCA - Zgierz Польща. Контракт набуває чинності з дати підписання і діє до 31.12.2022 (п.9.1 Контракту).
Специфікацією №1 від 13.12.2022 та Замовленням №1 від 13.12.2022, сторони узгодили поставку товару (Неткане полотно TEXFIL спанбонд) в кількості 720,00 кг по ціні 2,43 дол.США за 1 кг.
26.12.2022 до митного оформлення було подано МД №22UA204020036464U4, у графі 31 якої зазначено “Неткане полотно TEXFIL спанбонд, арт. 421o01010001W. з поверхневою щільністю 60 г/м.кв., розмір 80cm x 500 mb, з синтетичного волокна, без покриття, не просочений, не дубльований. Спанбонд Texfil виробляється різної щільності від 13 г/м2 д о 150г/м2 залежно від його призначення та способу виробництва. Товщина спанбонду впливає на його повітропроникність, жорсткість, теплоізоляційні властивості та ін. Виготовляється зі 100% поліпропіленового полімеру шляхом його розплавлення з наступним термоскріпленням. Спанбонд широко використовується в багатьох промислових галузях, таких як меблева, легка, при виробництві взуття. Упаковано в 30 рулонах на 3 палетах. Кількість 720 кг”. У графі 33 Код товару згідно УКТ ЗЕД вказано: “5603129000”.
Позивачем заявлено митну вартість на рівні 76980,42 грн. Митні платежі склали 18706,24 грн, у тому числі ввізне мито 4,3% - 3310,16 грн та ПДВ 20% - 15396,08 грн.
Для митного оформлення відповідачу були подані (графа 44) рахунок-проформа (Proforma invoice) №32/PRDF/2022 від 13.12.2022, інвойс №26/ТЕХ/2022 від 20.12.2022, автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR №б/н від 20.12.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару №2JBKLMC від 15.12.2022, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №72 від 22.12.2022, довідка про транспортні витрати №б/н від 22.12.2022, договір про перевезення №12/2022 від 19.12.2022 та експортна декларація країни відправлення №22PL361010E3199711 від 20.12.2022.
Митницею було направлено декларанту позивача електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме : 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; 3) замовлення на поставку; 4) копію МД країни відправлення; 5) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 6) довідка транспортних витрат б/н; 7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи)виробника товару.
На вимогу відповідача декларантом додатково були надані замовлення №1 від 13.12.2022, довідку про транспортні-експедиційні витрати від 22.12.2022, зміну №1 до Специфікації №1 від 13.12.2022, копію МД країни відправлення №22РL361010Е3199711 від 20.12.2022, прайс-лист та лист (заява) №111 від 26.12.2022.
Відповідачем на електронну адресу декларанта надійшла консультація, в якій вказано, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за митною вартістю, визначеною декларантом у зв`язку з наявністю неточностей у поданих до митного оформлення документах.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів за МД №22UA204020036464U4 митним органом 28.12.2022 було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2022/000205/2, відповідно до якого загальна сума митної вартості товару становить 3585,60 USD (вартість за одиницю 4,98 USD на кількість 720 кг), проти задекларованої позивачем 2105,10 USD. Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом – 6.
В обґрунтування причин через, які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено на підставі вимог ст.ст.54, 55, 57, 58-63 МК України (графа 33) зазначено :
“1. Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за рівнем визначеним декларантом, оскільки декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України та у відповідності до ч.5 ст.54 цього Кодексу, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VІІ ГАТТ/СОТ від 1994 року; подані до митного оформлення документи, в тому числі додатково надані, містять неточності, а саме : інвойс M926/TEX/2022 від 20.12.2022 та проформа - рахунок №32/PRDF/2022 від 13.12.2022 (скоригована) не містить погодження покупця товарів у відповідній графі. Прайслист від 12.01.2022 б/н не містить точних комерційних умов поставки, що унеможливлює однозначно кореспондувати з імпортованою партією товарів. Надана зміна 1 до специфікації 1 від 13.12.2022 укладена у той же день, що і специфікації 1 від 13.12.2022, однак, до митного оформлення одразу не була подана, та не містить точних комерційних умов поставки і належних реквізитів продавця та покупця. Відомості, викладені в листі №111 від 26.12.2022 не підтверджені документально, що унеможливлює їх перевірку. Замовлення 1 до контракту №2 від 13.12.2022 не містить усіх відомостей, передбачених п.4.2 Контракту №2 від 13.12.2022. Банківська виписка (SWIFT) №NJBKLMCFO6TSXEH від 15.12.2022 у графі призначення платежу містить лише реквізити контракту №2 від 13.12.2022. Однак, п.2.2 Контракту, сума договору складає 500000 дол.США, що не кореспондується із сумою банківської виписки (SWIFT) №NJBKLMCFO6TSXEH від 15.12.2022. Інших відомостей банківська виписка (SWIFT) №NJBKLMCFO6TSXEH від 15.12.2022 для однозначної ідентифікації з імпортованою партією товарів не містить.
ІІ. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість товару, митне оформлення якого здійснено за МД №UA205140/2022/076902 від 28.10.2022 - 4,98 дол. США/кг.
III. Заявлена декларантом митна вартість товарів може бути визнана митницею, за умови надання додаткових документів, а саме : 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, які можливо однозначно розповсюдити до імпортованої партії товарів.
IV. За результатом проведеної відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст.62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст.63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень ст.64 МК України. Митну вартість товару визначено на підставі цінової інформації про вартість товару, митне оформлення якого здійснено за МД №UA205140/2022/076902 від 28.10.2022 - 4,98 дол.США/кг. Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 3585,60 дол.США, що з урахуванням курсу НБУ на день подання МД до митного оформлення у національній валюті України становить 131120,37 грн ((4,98дол. США/ кг *720 кг)*36,5686 грн/1 дол.США).”.
Рівненською митницею винесено картку відмови в прийнятті МД, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2022/000252, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за МД №22UA204020036464U4 від 26.12.202 з причин неможливості здійснення митного оформлення товарів у зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2022/000205/2 від 28.12.2022.
Позивачем до митного оформлення подано МД 22UA204020036795U9, за якою товар випущено у вільний обіг під фінансову гарантію декларанта. При цьому, в такій МД, код визначення методу митної вартості в графі 43 - визначено як “1/6”, а в графах 47-48 наведено подробиці розрахунків, які свідчать, що позивач не погодився з резервним методом визначення митної вартості із самою митною вартістю.
Вважаючи оспорюване рішення протиправним, Товариство звернулося до адміністративного суду з вимогою про його скасування.
Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюване рішення не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання. Відповідачем не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено. Суд дійшов висновку, що оспорюване рішення не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 КАС України, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.1, 2 ст.51 МК України).
Відповідно до ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є : 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі : 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз приведених вище норм МК України дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові 11.02.2021 по справі №826/8228/16.
Відповідно до ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
З розділу ІІІ (“Митна вартість товарів та методи її визначення”) МК України видно, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при : а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09.07.2020 по справі №804/5445/17, від 31.03.2020 по справі №809/1858/16.
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції в оспорюваному рішенні не зазначено документи, надання яких необхідне для підтвердження того чи іншого показника.
З матеріалів справи видно, що під час митного оформлення товарів позивачем надано рахунок-проформа (Proforma invoice) №32/PRDF/2022 від 13.12.2022, інвойс №26/ТЕХ/2022 від 20.12.2022, автотранспортна накладна (Road consignment note) CMR №б/н від 20.12.2022, банківський платіжний документ, що стосується товару №2JBKLMC від 15.12.2022, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №72 від 22.12.2022, довідка про транспортні витрати №б/н від 22.12.2022, договір про перевезення №12/2022 від 19.12.2022 та експортна декларація країни відправлення №22PL361010E3199711 від 20.12.2022.
Крім того, на вимогу відповідача декларантом додатково були надані замовлення №1 від 13.12.2022, довідка про транспортні-експедиційні витрати від 22.12.2022, зміна №1 до Специфікації №1 від 13.12.2022, копія МД країни відправлення №22РL361010Е3199711 від 20.12.2022, прайс-лист та лист (заява) №111 від 26.12.2022.
При цьому, усі подані позивачем документи складені належним чином, узгоджуються між собою і відображають усі необхідні показники числових значень митної вартості товару.
Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постанові від 07.05.2020 по справі №1.380.2019.001625.
Колегія суддів зазначає, що оспорюване рішення не містить жодного опису обставин, причин неможливості застосування методів визначення митної вартості товарів почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання.
Колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.03.2019 по справі №826/2313/16 та 13.06.2019 по справі №820/6315/15, відповідно до якої вимоги частини третьої та четвертої статті 53, частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що під час митного оформлення декларантом надано всі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, та які підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, згідно вимог МК України.
При цьому, відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари
На думку колегії суддів, Товариство відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подало всі необхідні документи для митного оформлення придбаного товару за ціною договору, які не містили в собі розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 цього Кодексу, і в митного органу не було підстав для прийняття оспорюваного рішення.
Колегія суддів також зазначає, що повідомлення про витребування додаткових документів у декларанта взагалі не містять будь-яких зазначень щодо наявності у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та неточностей.
При цьому, суд першої інстанції слушно зауважив, що посилання відповідача на наявність інформації про вищу митну вартість подібних товарів та аналогічних товарів не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з МД документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в інформаційних системах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, а тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.
При цьому, на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення ним ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Щодо покликання відповідача, що надані інвойс №26/ТЕХ/2022 від 20.12.2022 та проформа - рахунок №32/PRDF/2022 від 13.12.2022 (скоригована) не містить погодження покупця товарів у відповідній графі, то суд першої інстанції вірно зазначив, що інвойс - це документ у міжнародній комерційній практиці, що надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставляються покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання і відомості про постачальника та одержувача. Якщо умови оплати - відтермінування платежу, інвойс є розрахунковим документом. Також це основний документ, який використовується митницею для розрахунку митних платежів при митному оформленні імпорту товару.
Інвойс-проформа - це документ, який засвідчує зобов`язання продавця надати покупцеві вказані товари за певними цінами. Рахунок-проформа не виставляється продавцем, поки продавець і покупець не погодяться з умовами замовлення. У деяких випадках (наприклад, якщо умови оплати - повна або часткова передплата) рахунок- проформа видається, щоб отримати від покупця авансовий платіж перед відвантаженням товару або перед початком виробництва товару як гарантія придбання цього товару покупцем, або для резервування вироблених товарів за покупцем.
З огляду на  вказане, погодження покупця з інвойсом не потрібно. Погодженням є дії покупця щодо отримання такого товару, а саме: здійснення оплати за товар, а також надання транспортного засобу під завантаження та фактичне отримання цього товару.
Що стосується твердження відповідача, що наданий прайс-лист від 12.01.2022 б/н не містить точних комерційних умов поставки, що унеможливлює однозначно кореспондувати з імпортованою партією товарів, то як встановлено зі змісту наявного в матеріалах справи прайс-листа вартість товару зазначена на умовах Інкотермс 2010 FCA то чинним законодавством не встановлено будь-яких вимог щодо форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлятися продавцем у довільній формі та на власний розсуд, а відтак митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, обґрунтовуючи свої сумніви.
Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 по справі №820/733/17, від 23.03.2020 по справі №826/15796/16, від 19.06.2018 по справі №826/6346/16.
Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки всі відомості про вартість товару та вартість перевезення були у відповідача, покликання на відсутність точних комерційних умов поставки і належних реквізитів продавця та покупця у зміні №1 до специфікації №1 від 13.12.2022 та специфікації №1 від 13.12.2022 не може вважатися обґрунтованим.
Як встановлено судом першої інстанції зі змісту листа №111 від 26.12.2022, позивач надав відповідачу відомості про оформлення ідентичних товарів за ЕМД №UA209170/2022/092721 від 21.11.2022 та ЕМД №UA209230/2022/015202 від 28.11.2022.
Тобто, митний орган мав усі можливості перевірити наявну в нього інформацію про оформлення ідентичних товарів, проте не виконав покладені на нього обов`язки щодо порівняння митної вартості оцінюваних товарів з вартістю ідентичних товарів, що є порушенням вимог частини третьої статті 57 МК України.
Відтак, твердження відповідача про те, що відомості, викладені в листі №111 від 26.12.2022 не підтверджені документально, що унеможливлює їх перевірку не заслуговують на увагу.
Стосовно твердження відповідача, що надане замовлення №1 до Контракту не містить усіх відомостей, передбачених п.4.2 Контракту, колегія суддів зазначає, що замовлення не є документом, яке підтверджує митну вартість товару передбачених ч.2 ст.53 МК України. У замовленні №1 до Контракту відомості про вартість товару зазначені на рівні 2,43 дол. США/кг. Інші відомості до митної вартості не мають жодного відношення.
Судом першої інстанції вірно не враховано покликання відповідача на те, що надана банківська виписка (SWIFT) №NJBKLMCFO6TSXEH від 15.12.2022 у графі призначення платежу містить лише реквізити Контракту. Однак, п.2.2 цього Контракту сума договору складає 500000 дол.США, що не кореспондується із сумою банківської виписки (SWIFT) №NJBKLMCFO6TSXEH від 15.12.2022. Інших відомостей банківська виписка (SWIFT) №NJBKLMCFO6TSXEH від 15.12.2022 для однозначної ідентифікації з імпортованою партією товарів не містить.
Згідно платіжного документу №NJBKLMCFO6TSXEH від 15.12.2022 у п.70 зазначено призначення платежу - “Передплата за нетканий матеріал відповідно до Контракту №2 від 13.12.2022”. 
Тобто оплата була здійснена за Контрактом №2 від 13.12.2022.
Більше того, вартість товару визначена в Інвойсі №26/ТЕХ/2022 від 20.12.2022 відповідачем під сумнів не ставилась.
У даній справі митний орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в адміністративному судочинстві добросовісність (несвавільність, розумність, справедливість) рішення суб`єкта владних повноважень означає, що при його прийнятті повинен бути застосований певний стандарт поведінки посадових осіб такого суб`єкта, що характеризується законністю, транспарентністю та повагою до прав та інтересів суб`єктів приватного права (висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.01.2023 по справі №500/26/22).
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 30.10.2018 по справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості
Судом також не встановлено у документах, які подані декларантом до митного оформлення ознак підробки чи відсутності у них усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, позивач надав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару і зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваного рішення та наявності підстав для його скасування.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі “Проніна проти України” (рішення від 18.07.2006). 
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6, 10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                               п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2023 року по справі №460/11687/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	С. П. Нос