ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/207/24 Справа № 229/887/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фролова Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючогосудді - Тимченко О.О.,
суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О., 
за участю секретаря судового засідання – Юрченко Г.О.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 229/887/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в інтересах якої діє ОСОБА_2 , 

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 червня 2023 року, повний текст рішення складено 09 червня 2023 року (суддя Фролова Н.М.), - 

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні – солдат, є учасником бойових дій, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 та посвідченням серії НОМЕР_3 . 06 жовтня 2022 року, відносно нього, командиром військової частини НОМЕР_1 складено протоколи А4165 №128, НОМЕР_4 , про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 172-15 ч.2 КУпАП та 172-11 ч.4 КУпАП, відповідно.

Постановою судді Дружківського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року, об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення ЄУН судової справи 229/1753/22, провадження 3/229/779/2022, та ЄУН судової справи 229/1754/22, провадження 3/229/780/2022, відносно позивача, про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтями 172-15 ч.2, 172-11 ч.4 КУпАП. Присвоєно об`єднаній справі загальний номер: ЄУН судової справи 229/1753/22, провадження 3/229/779/2022. Провадження по справі відносно нього щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Визнано винним його у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, накладене адміністративне стягнення, стягнуто судовий збір. Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року, постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року, у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , скасовано, постановлено нову, якою провадження по справі стосовно нього щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 172-11 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.1. наказу командира відповідача від 03 листопада 2022 року №1394 визначено не виплачувати йому додаткову винагороду з підстави: несвоєчасного прибуття з медичного закладу, протокол А4165 № 128 від 06 жовтня 2022 року. З листа відповідача вих. № 836/11000 від 15 грудня 2022 року, також вбачається, що виплату додаткової винагороди йому припинено у зв`язку з притягненням його до адміністративної відповідальності. Листом від 18 січня 2023 року вих.№ 836/1216 відповідач повідомив його про те, що відповідні нарахування утримуваних з нього грошових коштів за жовтень 2022 року, на його рахунки. будуть проведені в строк до 01 березня 2023 року. Таким чином, відповідач незаконно ініціював процес притягнення його до адміністративної відповідальності, було штучно створив умови за яких допустив свавільне втручання у його майнові права шляхом припинення виплати на його користь додаткової винагороди за жовтень 2022 року в сумі 30 000 грн.

В період часу з 06 жовтня 2022 року (дата складання вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення) до 08 грудня 2022 року (дата постановлення апеляційним судом рішення про закриття провадження) він перебував у статусі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Водночас, негативні наслідки від протиправних дій відповідача тривають і досі, та виразились для нього в постійних стресових станах та переживаннях. Він, виконуючи свій професійний обов`язок військовослужбовця десантно-штурмових військ, ризикуючи своїм життям та здоров`ям під час захисту Батьківщини у війні, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, мав перейматись як власним правовим захистом при розгляді вищезазначених справ про адміністративні правопорушення та доведенні своєї невинуватості, та і питанням грошового забезпечення для своєї родини, через протиправне припинення з боку командування військової частини НОМЕР_1 виплати йому додаткової винагороди, що складає суттєву для нього а його родини суму. Діями відповідача йому завдана моральна шкоду. 

Просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 380 000 грн. 00 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дружківського міського суд Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Судовий збір по справі компенсовано за рахунок держави.

Рішення суду мотивоване тим, що протиправними діями відповідача, яки полягають в незаконному притягненні позивача до адміністративної відповідальності, останньому завдано моральну, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України вважає рішення суду таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції у своєму рішенні не зазначив результати розгляду клопотання відповідача від 06 червня 2023 року про доручення до матеріалів справи повідомлення про початок досудового розслідування. Посилається на порушення судом 263, 265 ЦПК України. Зазначає про недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача. Щодо задоволення позовних вимог стосовно судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. вважає цю суму неспівмірною із складністю відповідної роботи, її обсягу та часу, витраченому на виконання цих робіт. Також суд першої інстанції безпідставно не притягнув до участі у справи Державне казначейство України.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача у справі відзив на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник в судове засідання не з`явився.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що 06 жовтня 2022 року, відносно позивача, командиром військової частини НОМЕР_1 складено протоколи А4165 №128, А4165 № 129, про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 172-15 ч.2 КУпАП та 172-11 ч.4 КУпАП, відповідно.

Постановою судді Дружківського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року, об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення ЄУН судової справи 229/1753/22, провадження 3/229/779/2022, та ЄУН судової справи 229/1754/22, провадження 3/229/780/2022, відносно позивача, про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтями 172-15 ч.2, 172-11 ч.4 КУпАП. Присвоєно об`єднаній справі загальний номер: ЄУН судової справи 229/1753/22, провадження 3/229/779/2022.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, визнано винним ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, накладене адміністративне стягнення, стягнуто судовий збір.

Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року, постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року, у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , скасовано, постановлено нову, якою провадження по справі стосовно позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 172-11 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В частині закриття провадження за ч.2 ст.172-15 КУпАП залишено без змін.

Командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №1394 від 03.11.2022, в якому солдата ОСОБА_1 визначено як військовослужбовця якому не виплачувати премію за жовтень 2022 року, на підставі протоколу №128 від 06.10.2022 року за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

02.12.2022 солдата ОСОБА_1 у зв`язку з довготривалим лікуванням увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

14.01.2023 на адресу командира військової частини НОМЕР_5 надійшов - адвокатський запит від представника позивача, в якому останній просив письмово повідомити, в які строки буде в повному обсязі виплачено на користь позивача щомісячну премію за жовтень 2022 та додаткову винагороду плату. На думку представника позивача, командування військової частини - НОМЕР_6 , позивачу припинило вищезазначені виплати без правових на те не підстав. До адвокатського запиту додано копію постанови Дніпровського апеляційного суду по справі №229/1753/22.

Відсутні докази, що до надходження адвокатського запиту представника позивача 14.01.2023, постанова Дніпровського апеляційного суду по справі №229/1753/22, надходила до військової частини НОМЕР_1 .

17.01.2023 помічником командира батальйону з правової роботи військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_3 , на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 надано рапорт з проханням надати вказівки відповідним посадовим особам щодо врахування постанови Дніпровського апеляційного суду по справі №229/1753/22 та відповідного врахування, грошових коштів солдату ОСОБА_1 .

17.01.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ по (стройовій частині) №17 від 1 17.01.2023 в якому пункти 15 та 16 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №280 від 06.10.2022 скасовуються.

18.02.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №485 від 18.02.2023 «Про доплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 », в якому визначено що позивачу буде нараховано та виплачено додаткову винагороду за період з 01.10.2022 по 31.10.2022.

03.03.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №609 від 03.03.2023 «Про виплату військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 премії за лютий 2023 року», в якому визначено що позивачу буде нараховано та виплачено премію за жовтень 2022.

Згідно витягу з розрахунково-платіжної відомості№106 від 10.03.2023 року на виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 вказану суму перераховано на картковий рахунок Ощадбанку.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального.

Апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що протиправними діями відповідача, яки полягають в незаконному притягненні позивача до адміністративної відповідальності, останньому завдано моральну, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України. 

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства. 

Частиною 1 та 2 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173-1174 цього Кодексу).

Частинами 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відповідно до правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21), підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки також викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21).

06 жовтня 2022 року, відносно позивача, командиром військової частини НОМЕР_1 складено протоколи А4165 №128, А4165 № 129, про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 172-15 ч.2 КУпАП та 172-11 ч.4 КУпАП, відповідно.

Постановою судді Дружківського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року, об`єднано в одне провадження справи про адміністративні правопорушення ЄУН судової справи 229/1753/22, провадження 3/229/779/2022, та ЄУН судової справи 229/1754/22, провадження 3/229/780/2022, відносно позивача, про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтями 172-15 ч.2, 172-11 ч.4 КУпАП. Присвоєно об`єднаній справі загальний номер: ЄУН судової справи 229/1753/22, провадження 3/229/779/2022.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-15 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, визнано винним ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, накладене адміністративне стягнення, стягнуто судовий збір.

Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року, постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 18 жовтня 2022 року, у справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.4 ст. 172-11 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , скасовано, постановлено нову, якою провадження по справі стосовно позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 172-11 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В частині закриття провадження за ч.2 ст.172-15 КУпАП залишено без змін.

Колегія суддів приходить до висновку, що вищевказане свідчить про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, тому є підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди незалежно від вини.

Врахувавши, що позивачу внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності була завдана моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, в постійних стресових станах та переживаннях, також, позивач, виконуючи свій професійний обов`язок військовослужбовця десантно-штурмових військ, ризикуючи своїм життям та здоров`ям під час захисту Батьківщини у війні, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, мав перейматись як власним правовим захистом при розгляді вищезазначених справ про адміністративні правопорушення та доведенні своєї невинуватості, та і питанням грошового забезпечення для своєї родини, через протиправне припинення з боку командування військової частини НОМЕР_1 виплати йому додаткової винагороди, що складає суттєву для позивача та його родини суму. Протиправні дії відповідача далися в знаки також пригніченням психологічного стану позивача у зв`язку з розповсюдженням у військовій частині та бойових підрозділах відомостей про те, що його буде піддано адміністративному стягненню та позбавлено грошового забезпечення через події, які не існують, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Суд першої інстанції, враховуючи вимоги закону щодо розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір моральної шкоди у сумі 15 000,00 грн., з якою колегія суддів погоджується, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Позивачем було доведено здійснення ним витрат на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн, а також визначену у договорі фіксовану суму гонорару адвоката, колегія суддів погоджується із висновком суду про стягнення з відповідача на користь позивача суму понесених витрат на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., який відповідає вимогам обґрунтованість, розумності, реальність, співмірності та складності справи.

Доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є необґрунтованими, оскільки, допущені судом першої інстанції при розгляді справи незначні процесуальні порушення, не призвели до неправильного вирішення справи та не є підставою для скасування чи зміни рішення.

Доводи апеляційної скарги про незалучення судом першої інстанції Державної казначейської служби України, є безпідставними. 

Тлумачення частини другої статті 30 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин.

Сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу. У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди завжди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача.

З урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вказала, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим залучення або ж не залучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

ДКСУ та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статі 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 06 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                 О.О. Тимченко

Судді:                                                                 В.П. Зубакова

       В.О.Остапенко